Номер провадження: 22-ц/813/1889/23
Справа № 501/2638/21
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Котика Федора Івановича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 09 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Смирнова В. В., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про накладення арешту на майно та грошові кошти,

встановив:

05.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про накладення арешту на майно та грошові кошти.

Скарга обгрунтована тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.09.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 29.07.2008 року у розмірі 877 965,62 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн. Виконавче провадження №55244981 перебувало на примусовому виконанні, однак стягнення не здійснювалось. ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 помер. Після смерті відкрилась спадщина, яка прийнята в розмірі 3/4 частини - дружиною померлого ОСОБА_1 та в розмірі 1/4 частини матір`ю померлого ОСОБА_3 .

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 06.11.2018 року за заявою головного державного виконавця Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області замінено боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26.09.2017 року, на його правонаступників: ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частка спадщини - 219 941,4 грн. зобов`язання перед кредиторами) та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині ( 3/4 частини спадщини 658 474,22 грн. зобов`язання перед кредиторами).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. у виконавчому провадженні №55244981 виконавчий лист повернуто стягувачу (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») без виконання за заявою останнього.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 13.07.2021 року за заявою правонаступника попереднього стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» відкрито виконавче провадження №66085027 про примусове виконання виконавчого листа №501/2516/16-ц, виданого 26.09.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 877 965,62 грн.

Постановою приватного виконавця від 13.07.2021 року та на підставі вищезгаданої ухвали Іллічівського міського суду від 06.11.2018 року було замінено боржника ОСОБА_2 на його правонаступників: ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частки спадщини - 219 941,40 грн.) та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (3/4 частки спадщини - 658 474, 22 грн.).

Постановою приватного виконавця від 13.07.2021 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, а всього в сумі 967 762,18 грн. (а.с.11-12).

Постановою приватного виконавця від 13.07.2021 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 всіх видів валют та банківських металів, всього на суму 967 762,18 грн. (а.с.13-15).

Посилаючись на незаконність постанов, ОСОБА_1 просила її скаргу задовольнити.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 09 вересня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.96-99).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Котик Ф.І. ставить питання про скасування ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 09.09.2021 року, ухвалення нового судового рішення, та зобов`язати приватного виконавця Колечко Д.М. скасувати вказані постанови та поновити порушені права ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.101-105).

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. просить ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 09.09.2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обгрунтованість судового рішення (а.с.124-128).

Вирішуючи питання про слухання справи в прядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання (а.с. 136-141).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 18.01.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 27.01.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше року (а.с. 116), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 обґрунтовувала її тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.09.2017 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 29.07.2008 року у розмірі 877 965,62 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн. Виконавче провадження №55244981 перебувало на примусовому виконанні, однак стягнення не здійснювалось, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після смерті відкрилась спадщина, яка прийнята в розмірі 3/4 частин - дружиною померлого - ОСОБА_1 , та в розмірі 1/4 частин матір`ю померлого ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. скаржник повинна сплатити суму боргу, яка перевищує суму, яку затратив новий стягувач, в розмірі 3262% від сплачених за отримання права вимоги, а також необхідності сплати витрат на виконання судового рішення, скаржник просила її скаргу задовольнити.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 , ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2018 року за заявою головного державного виконавця Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області замінено боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26.09.2017 року, на його правонаступників: матір ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частка спадщини - 219 941,4 грн.) та дружину ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (3/4 частини спадщини 658 474,22 грн.).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 13.07.2021 року за заявою правонаступника попереднього стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» відкрито виконавче провадження №66085027 про примусове виконання виконавчого листа №501/2516/16-ц, виданого 26.09.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 877 965,62 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 13.07.2021 року та на підставі вищезгаданої ухвали Іллічівського міського суду від 06.11.2018 року, здійснено заміну боржника ОСОБА_2 на його правонаступників: ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині - 1/4 частки спадщини - 219 941,40 грн., та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині - 3/4 частки спадщини - 658 474, 22 грн.

Крім того, в ході виконання судового рішення, 13.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, а всього в сумі 967 762,18 грн.

Також постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 13.07.2021 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 всіх видів валют та банківських металів, на суму 967 762,18 грн.

Скаржник ОСОБА_1 вважаючи зазначені постанови незаконними, змушена звернутись до суду зі скаргою.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 26.08.2021 року в постанови вказаного приватного виконавця від 13.07.2021 року «Про арешт майна боржника» та «Про арешт коштів боржника» внесено виправлення, та замість слів і цифр: «у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів - 967 762,18 гривень» зазначено: «у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 724 321, 64 гривень, у межах вартості спадкового майна» (а.с.67-68, 70-71).

Тобто, таким чином, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. фактично виніс постанови про накладення арешту на майно і грошові кошти правонаступника ОСОБА_1 в межах вартості спадкового майна 658 474,42 грн. та основної винагороди приватного виконавця у сумі 65 847,42 грн.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що вона як спадкоємець боржника не повинна сплачувати більшу суму, яку новий кредитор сплатив за придбання прав вимоги за кредитним договором МL-505/074/2008, укладеним між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.1 ст. 1268, ч.ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник ОСОБА_1 отримала спадщину після смерті ОСОБА_2 в розмірі 3/4 частин спадкового майна, що не заперечується учасниками справи, та зазначено в скарзі ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, обов`язок спадкодавця ОСОБА_2 щодо сплати заборгованості за кредитним договором № ML-505/074/2008 від 29.07.2008 року, присудженої судом на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.

Установивши, що після смерті ОСОБА_2 прийняли спадщину його мати ОСОБА_3 - у розмірі 1/4 частки майна та дружина ОСОБА_1 - у розмірі 3/4 частки, з урахуванням 1/4 частки майна, від якої відмовився син померлого ОСОБА_4 та 1/4 частки майна, від якої відмовився син померлого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження боржника ОСОБА_2 на його правонаступників: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частки спадщини 219 491,40 грн. зобов`язання перед кредиторами) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (3/4 частки спадщини - 658 474,22 грн. зобов`язання перед кредиторами).

При цьому суд правильно виходив із того, що у відповідності до ст.ст. 1, 5 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» останнє як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються вищевказаним Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, ст. 3 Закону України № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Що стосується скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. від 13.07.2021 р. про арешт майна та грошових коштів боржника, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані постанови приватним виконавцем винесені в межах повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні скарги, оскільки скаржником не надано переконливих доказів протилежного та щодо порушення вимог закону в ході виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26.09.2017 р. Іллічівським міським судом Одеської області.

При цьому колегія суддів зазначає, що як було вказано вище, у вказаній постанові приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. від 13.07.2021 р. останнім 26.08.2021 року були внесені відповідні виправлення (а.с.67-68, 70-71), що відповідає вимогам ст.ст. 1216, 1218, 1268, 1282 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Крім того, згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу скарги, своїх заперечень проти постановленої ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги його її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Котика Федора Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 09 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.01.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра