Справа № 346/1648/16-ц
Провадження № 2/346/96/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю: секретаря: Івасів В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Коломийської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Коломийської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою. Даний позов обґрунтовує тим, що в нього у користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,0946 га для будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 . Зазначає, що надалі він набув права власності на дану земельну ділянку площею 0,0946 га для обслуговування будівель та господарських споруд в АДРЕСА_1 , про що йому видано Державний акт про право приватної власності на землю серії І-ІФ № 002978 від 13 березня 1997 року. Зазначає, що також він є власником будинку, незакінченого будівництва, з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Позивач також зазначає, що, як вбачається із плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 002978 від 13 березня 1997 року, на момент набуття ним права власності на вказану земельну ділянку, суміжним землекористувачем по межі від А до Б була громадянка ОСОБА_3 , яка на початку 2010 року спільно із своїм чоловіком, відповідачем по справі, ОСОБА_2 , розібравши огорожу між земельними ділянками, спорудили нову металічну огорожу із зміщенням межі біля трьох метрів в сторону земельної ділянки позивача. Зазначив, що з даного приводу звертався із скаргами та заявами в різні установи. Зазначив також те, що з витягу із рішення Коломийської міської ради № 2293-42/2009 від 07 жовтня 2009 року та відповіді Управління Держкомзему у Івано-Франківській області № 07.03-33/235 від 13 липня 2010 року, він дізнався про те, що відповідач ОСОБА_2 отримав у власність земельну ділянку площею 0,0169 га для ведення садівництва по АДРЕСА_2 , про що йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 718281. Також позивач зазначає, що дана земельна ділянка площею 0,0169 га, яка передана відповідачу ОСОБА_2 накладається на частину земельної ділянки, що перебуває у його власності. Зазначає, що в жовтні 2015 року він вирішив подарувати своєму синові ОСОБА_5 , земельну ділянку площею 0,0946 га для обслуговування будівель та господарських споруд у АДРЕСА_1 та незавершене будівництво на ній, однак при зверненні до нотаріальної контори, позивач зазначає, що йому стало відомо про те, що для посвідчення правочину відчуження земельної ділянки, слід надати витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, оскільки документ, що засвідчує його право власності на неї є старого зразка і земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер. Вказав, що виготовити технічну документацію та отримати кадастровий номер на земельну ділянку не взмозі через розбіжність фактичної конфігурації та розміру земельної ділянки в натурі та у правовстановлюючих документах. Зазначає, що були порушені його права та інтереси як власника земельної ділянки. Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 своїми діями змістив огорожу в сторону його земельної ділянки. Зазначив, що право користування у нього, а згодом і право власності щодо спірної частини земельної ділянки виникло за часом швидше, ніж у відповідача ОСОБА_2 . Позивач просить суд зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні йому земельною ділянкою площею 0,0946 га для обслуговування будівель та господарських споруд в АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу металічної огорожі, що розділяє їхні земельні ділянки та встановлення її відповідно до встановленої межі згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №002978 від 13 березня 1997 року.

В судове засідання сторони та треті особи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, у встановленому законом порядку. Від представника позивача, адвоката Вінтоняка Н.М., до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити, судові витрати просять покласти на відповідача. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Однак попередньо подав заперечення на позов, у якому відповідач заперечував позовні вимоги позивача повністю, зазначивши що його земельна ділянка надана йому згідно чинного законодавства, а позов є безпідставним. Від представника відповідача Коломийської міської ради попередньо до суду надійшло клопотання, у якому представник просив розгляд справи проводити без участі представника Коломийської міської ради.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Частинами першими статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно копії витягу з рішення №155 від 16.05.1995 року, виданого виконавчим комітетом Коломийської міської ради народних депутатів та копії схеми коректури земельної ділянки, вбачається що було вирішено провести коректуру земельної ділянки власнику будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 , згідно схеми землекористування та зареєструвати за згаданим будинком земельну ділянку площею 946 м2 ( т.1, а.с.11-12). Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 від 18.01.1996 року, останній звертався до Коломийської міської ради з проханням передання йому безоплатно у привату власність земельної ділянки площею 0, 0946 га, яка розташована у АДРЕСА_1 (т.1, а.с.14). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №002978 від 13 березня 1997 року, вбачається, що власником земельної ділянки площею 0, 0946 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування будівель та господарських споруд, є ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 . Згідно цього акту, на момент набуття позивачем права власності на земельну ділянку, суміжним землекористувачем по межі від А до Б зазначено гр. ОСОБА_6 (т.1, а.с.13). Відповідно до договору дарування від 01 грудня 1998 року ОСОБА_1 прийняв у дар будинок, незакінчений будівництвом з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.15) Згідно копії витягу з рішення Коломийської міської ради № 2293-42/2009 від 07 жовтня 2009 року ОСОБА_2 отримав у власність земельну ділянку площею 0,0169 га (169 м2) для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що йому 08 лютого 2010 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №202237 (т.1, а.с. 16, 78). Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 718281 від 08 лютого 2010 року, який видано ОСОБА_2 , вбачається, що співвласниками земельної ділянки 0,0956 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1, а.с.80-81). Згідно відповіді Управління Держкомзему у Івано-Франківській області № 07.03-33/235 від 13 липня 2010 року вбачається, що при уточненні відповідності місця розташування та меж земельної ділянки, мір ліній, визначених у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії І-ІФ-№002978, фактичним мірам ліній на місцевості встановлено накладка на неї земельної ділянки, яка надана ОСОБА_2 для ведення садівництва згідно державного акту серії ЯИ №202237 (т.1 а.с17) З копії повідомлення державного нотаріуса Мануляк І.В. № 915/01-16 від 20.10.2015 року, вбачається, що ОСОБА_1 17.10.2015 року подавав заяву щодо посвідчення правочину, на що нотаріус надала відповідь, що у заяві не вказано правочин, який має намір посвідчити заявник та роз`яснила, які документи необхідно пред`явити для посвідчення різних правочинів, зокрема договору дарування земельної ділянки (т.1, а.с.18). Згідно копій заяв ОСОБА_1 Коломийському МВ УМВС від березня 2010 року, начальнику відділу Держкомзему м. Коломия від травня 2010 року, Коломийському міському голові від 25 березня 2010 року, начальнику Коломийського підприємства по експлуатації житла від березня 2010 року, та копій відповідей на них, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до компетентних органів із скаргами про те, що у 2010 році його сусід ОСОБА_2 , що проживає по АДРЕСА_2 , звів металеву огорожу між своєю земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_1 , із зміщенням межі в сторону земельної ділянки позивача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.19-22, 25-28). Згідно висновку судового експерта СП «Західно-українського експертно-консультативного центру» № 222 від 16 березня 2017 року, проведеного за результатами земельно-технічної експертизи, вбачається, що фактична площа земельної ділянки, якою користується гр. ОСОБА_2 на місцевості складає 0,0198 га і не відповідає площі, зазначеній в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №202237 від 08 лютого 2010 року, кадастровий номер :08:002:0086 (яка складає 0,0169 га), а фактична площа земельної ділянки гр. ОСОБА_1 складає 0,0748 га і не відповідає площі, зазначеній в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ІФ №002978 , яка складає 0,0946 га. Як видно на ситуаційному плані земельних ділянок гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , які знаходяться у їх власності, згідно правовстановлюючих документів на земельні ділянки та фактичного користування ними, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 , встановлено, що альтанка та прибудова до гаражу, побудовані гр. ОСОБА_2 , знаходяться на спірній ділянці, яка входить в площу, що зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ІФ №002978 від 13.03.1997 року, яка належить ОСОБА_1 (т.1 а.с. 196-206).

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно вимог ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст.78, ч.2 ст. 90 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України. Зокрема, частинами першою та другою цієї статті передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Громадяни та юридичні особи можуть захистити права на земельні ділянки шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт б) частини третьої статті 152 ЗК України). Наявність права власності на землю не лише наділяє правами, а і зобов`язує, у тому числі обов`язком не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

У пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що, застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

З наведених норм матеріального права вбачається, що позов власника про усунення порушень права на землю, не пов`язаного із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником землі і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , права якого порушено внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 з незаконної зміни межі земельної ділянки ОСОБА_1 , що є підставою для відновлення порушених прав позивача. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачу земельною ділянкою площею 0,0946 га для обслуговування будівель та господарських споруд в АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу металічної огорожі, що розділяє їхні земельні ділянки та встановлення її відповідно до встановленої межі згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №002978 від 13 березня 1997 року є належно обгрунтованими, підтверджені зібраними доказами по справі та підлягають задоволенню, тому, враховуючи вищевикладене, позов слід задовольнити та слід зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,0946 га для обслуговування будівель та господарських споруд в АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу металічної огорожі, що розділяє їхні земельні ділянки та встановлення її відповідно до встановленої межі згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №002978 від 13 березня 1997 року.

Також на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 670 (шістсот сімдесят) гривень 97 копійок, та 5696 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень витрат пов`язаних з проведенням експертизи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.247 ч.2, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,0946 га для обслуговування будівель та господарських споруд в АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу металічної огорожі, що розділяє їхні земельні ділянки та встановлення її відповідно до встановленої межі згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №002978 від 13 березня 1997 року - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,0946 га для обслуговування будівель та господарських споруд в АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу металічної огорожі, що розділяє їхні земельні ділянки та встановлення її відповідно до встановленої межі згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №002978 від 13 березня 1997 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 , судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 670 (шістсот сімдесят) гривень 97 копійок, та 5696 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень витрат пов`язаних з проведенням експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 10.03.2023 року.

Суддя Махно Н. В.