УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступіної В.А.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., про визнання договору довічного утримання недійсним.

09.03.202 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення, відповідно до якого просить застосувати заходи зустрічного забезпечення по цивільній справі № 335/12421/19, зобов`язавши позивача ОСОБА_2 протягом 5 днів з дня постановлення ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 253 350,00 грн.

Клопотання мотивовано тим, що за заявою ОСОБА_2 , поданою до подання позовної заяви до суду, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2019 року по справі № 335/12929/19 застосовані заходи забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання відповідачам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по частині кожному та забороною провадити реєстраційні дії із зазначеною квартирою.

Разом з цим, розгляд справи відбувається з жовтня 2019 року, тобто протягом 3 років та 5 місяців, і протягом всього зазначеного часу відповідачі позбавлені права розпорядження своєю власністю без будь-якого зустрічного обмеження прав позивача.

Користуючись отриманими внаслідок незастосування зустрічного забезпечення пріоритетом, сторона позивача умисно затягує розгляд справи, що підтверджено матеріалами справи (неявки в судові засідання, безпідставні та необґрунтовані, не підтверджені документально, відкладання засідань) і водночас здійснює тиск на відповідачів, спонукаючи до вирішення спору позасудовим шляхом.

Тривалість розгляду справи, за умови належного виконання стороною відповідача своїх процесуальних обов`язків є безумовним і незаперечним доказом затягування розгляду справи саме позивачем.

Крім того, з 2019 року, з часу подання позову до суду і з часу накладання арешту на майно, спірна квартира значно втратила в своїй ринковій вартості, мінус 120 927 грн.

Відповідач з самого початку розгляду справи повідомляв, що має борги з якими мав намір розрахуватися саме за рахунок продажу належної йому нерухомості. Внаслідок зниження вартості нерухомості під час дії заходів забезпечення позову, від продажу квартири на теперішній час його вигода буде зменшена на частину зниження вартості майна, тобто на 60 4673,50 грн. І ця сума, як зазначає ОСОБА_1 є реальними збитками, які вже настали є упущеною вигодою для відповідача.

Окрім того, відповідно до договору про наміри купівлі-продажу нерухомості від 15.10.2019 року, відповідачі домовились про продаж спірної квартири за 725 700 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 30 000 доларів США.

Внаслідок забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, угода не відбулась. Неможливість виконання умов договору про наміри спричинило упущену вигоду для відповідача у вигляді доходу, який він реально мав одержати за звичайних обставин, а саме доходу від продажу майна в розмірі 362 850 грн. або 15 000 дол. США (половина від ціни квартири в договорі про наміри), які відповідач н отримав саме внаслідок накладання арешту на майно та унеможливлення його реалізації, враховуючи продажну ціну квартири, склала 15 000 дол. США (по курсу на час укладання договору 362 852 грн.).

Враховуючи вартість квартири на теперішній час 507 000 грн., реальні збитки відповідачів, заподіяні внаслідок забезпечення позову, і як наслідок неможливості розпорядження майном на умовах, визначених договором про наміри, і продажу майна на вигідних умовах в 2019 році склали на теперішній час більше 50 відсотків вартості майна 17 968 дол. США (759 009,2 грн.) І ці збитки є реальні, непоправні та не відновлювальні, ці збитки є упущеною вигодою для відповідача, яку він не отримав від реалізації квартири саме внаслідок застосування заходів забезпечення позову.

На виконання умов вищезазначеного Договору про наміри, відповідачі отримали аванс в розмірі 60 475 грн. (2 500 дол. США), що підтверджується змістом договору. Внаслідок невиконання умов Договору з підстав накладання арешту на квартиру, ОСОБА_1 одноособово був вимушений повернути зазначений аванс в подвійному розмірі. Таким чином, окрім упущеної вигоди, внаслідок розірвання угоди, яка була вигідна відповідачу, ОСОБА_1 зазнав прямих збитків від її розірвання на суму 61 05- грн. (2 500 доларів США) розмір подвійного авансу.

Таким чином, відповідачем, внаслідок безпідставного ініціювання забезпечення позову відповідач по справі ОСОБА_1 несе збитки, викликані неможливістю виконання і умов договору позики.

Внаслідок накладання арешту на майно, та необхідності повернення авансу за договором про наміри в подвійному розмірі, ОСОБА_1 на підставі нотаріально засвідченого договору позики, 12.02.202 отримав у позику ОСОБА_4 кошти в розмірі 5 000 дол. США (122 100 грн.) за рахунок яких здійснив повернення авансу в подвійному розмірі за договором про наміри.

Не маючи змоги розпорядитися своєю власністю, та за рахунок розпорядження частиною належного йому нерухомого майна погасити наявні у нього боргові зобов`язання, які виникли саме внаслідок невиконання ним як умов договору довічного утримання, так і зобов`язань щодо повернення авансу в подвійному розмірі за розірваним договором про наміри, і термін виконання яких сплив в липні 20202 року, ОСОБА_1 може понести збитки внаслідок стягнення з нього за невиконаним договору окрім суми боргу, інфляційних втрат та судових, виконавчих витрат, при ініціації позикодавцем вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

Крім неможливості сплати боргу, відповідач вимушений як власник нести витрати за комірне по квартирі, якою фактично не користується внаслідок непридатності її для використання за призначенням без проведення капітального ремонту, що підтверджено актом та довідкою.

Загальний розмір комірного по квартирі (тільки заборгованість, за виключенням сплачених сум) за період з жовтня 2019 року по теперішній час склав 90 627,87 грн. Нарахування на утримання багатоквартирного будинку складає 18 967,20 грн. Нарахування за комунальну послугу «вивіз мусора» складає 1 082,06 грн., за комунальну послугу «опалення, водопостачання гарячої води,» - 55 791,78 грн., за комунальну послугу «водопостачання холодної води» 55 791,78 грн., за комунальну послугу «водопостачання холодної води та водовідведення» - 14 786,83 грн.

Однак в даному випадку виплати за комірне, це витрати, яких відповідач міг би уникнути, якби розпорядився належним йому майном шляхом продажу квартири в 2019 році, як на то мав намір, і що підтверджено договором про наміри.

Таким чином витрати на комірне є збитками, які поніс і несе відповідач для відновлення свого порушеного права, і які є непоправними на думку ОСОБА_1 .

Порушення права розпорядження майном внаслідок застосування заходів забезпечення позову призвело до збитків, які відповідач поніс і які можуть бути спричинені внаслідок забезпечення позову.

Крім того, позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , і таким чином його майно та речі знаходиться на території, що є окупованою і на якій ведуться активні бойові дії. За таких умов є об`єктивні підстави, підтверджені доказами, вважати, що майновий стан позивача та інші дії (воєнні дії на території м. Пологи) можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків.

Враховуючи принцип рівності сторін перед законом та судом, з метою забезпечення прав на відшкодування збитків, спричинених забезпеченням позову та рахунок коштів зустрічного забезпечення, враховуючи наявність в матеріалах справи письмових доказів на підтвердження реальності та обґрунтованості наявності таких збитків та безпідставності і необґрунтованості подання позивачем як заяви про забезпечення позову так і позовної заяви, ОСОБА_1 просив застосувати заходи устрічного забезпечення по цивільній справі № 335/12421/19, зобов`язавши позивача ОСОБА_2 протягом 5 днів з дня постановлення ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 253 350 грн.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову подані докази в її обґрунтування та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

Розгляд клопотання здійснюється судом у відсутності учасників справи.

Судом встановлено, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя судді Макарова В.О. перебуває цивільні справі № 335/12421/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., про визнання договору довічного утримання недійсним

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2019 року, задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус ЗМ НО Вовк І.І., про визнання договору довічного утримання недійсним до подання позовної заяви, наступним шляхом накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Заборонити проводити реєстраційні дії із зазначеною квартирою. Зустрічне забезпечення не застосовано.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, повязаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

В ухвалі про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення. Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги щодо зустрічного забезпечення збитками, а саме упущеною вигодою, яку він не отримав від реалізації квартири саме внаслідок застосування заходів забезпечення позову; безпідставним ініціюванням забезпечення позову; збитками, викликаними неможливістю виконання і умов договору позики; необхідності повернення авансу за договором про наміри в подвійному розмірі; неможливістю змоги розпорядження власністю, та за рахунок розпорядження частиною належного йому нерухомого майна погашення наявних у нього боргових зобов`язань, які виникли саме внаслідок невиконання ним як умов договору довічного утримання, так і зобов`язань щодо повернення авансу в подвійному розмірі за розірваним договором про наміри, і термін виконання яких сплив в липні 2022 року.

Окрім того, ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги щодо зустрічного забезпечення понесенням збитків внаслідок стягнення з нього за невиконаним договору окрім суми боргу, інфляційних втрат та судових, виконавчих витрат, при ініціації позикодавцем вирішення спору в порядку цивільного судочинства. Крім неможливості сплати боргу, відповідач вказує, що вимушений як власник нести витрати за комірне по квартирі, якою фактично не користується внаслідок непридатності її для використання за призначенням без проведення капітального ремонту.

Разом з цим, згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 має на території України зареєстроване місце проживання. Враховуючи наявність у позивача зареєстрованого місця проживання (перебування), відсутність підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачам, в разі їх спричинення забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові, суд не вбачає підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст.ст. 77-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Однак ОСОБА_1 не надано доказів того, що позивач не має зареєстрованого місця знаходження на території України, доказів майнового стану позивача, яке унеможливить відшкодування можливих збитків відповідача. Викладене свідчить про відсутність обов`язку суду застосувати зустрічне забезпечення.

Лише сам факт, що позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на тимчасово окупованій території України, без встановлення обставин, які свідчать про можливе заподіяння збитків відповідачу невжиттям зустрічного забезпечення, не є підставою для застосування такого зустрічного забезпечення і положення ст. 154 ЦПК України.

Доказів щодо майнового стану позивача відповідач не надав. Викладене свідчить про відсутність обов`язку суду застосувати зустрічне забезпечення.

Посилання ОСОБА_1 у заяві про збитки, не можна вважати збитками, у розумінні положення ст. 22 ЦК України, оскільки жодне право відповідача не порушене позивачем.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до набрання рішенням суду законної сили.

В даному випадку, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Таким чином, враховуючи предмет позову, захід забезпечення позову, що був вжитий ухвалою суду від 07.11.2019 року, тривалість перебування справи у суді, не доведеність необхідності у застосуванні зустрічного забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 154, 285-261, 353-355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О. Макаров