1Справа № 335/8283/22 2/335/529/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Анісімової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості, -
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову зазначила наступне.
Ухвалою судді від 13.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 24.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не надав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
17 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» був укладений договір купівлі-продажу обладнання №17/04/2019-2.
Сторони договору купівлі-продажу обладнання належним чином виконали умови вказаного договору.
В подальшому між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» був укладений договір оренди обладнання з право викупу №18/04/2019-1 від 18 квітня 2019 року.
Згідно з умовами договору оренди обладнання з правом викупу ОСОБА_1 передала, а ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» прийняв в строкове платне користування наступне обладнання: станцію номер 1225, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 ; станцію номер 1673, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 ; станцію номер 1674, що розташовується за адресою: АДРЕСА_3 .
При цьому, термін оренди склав 24 місяці з моменту прийняття об`єкту оренди та підписання сторонами акту, тобто до 17 квітня 2021 року включно. ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» зобов`язався сплачувати оренду плату у наступному розмірі: за перший місяць оренди - у розмірі 2,82% в місяць від загальної вартості об`єкту оренди, а в подальшому за кожний наступний місяць - у розмірі 2,82% від суми загальної вартості об`єкту оренди, та нарахованих орендних платежів за попередні місяці, що погоджено сторонами у Графіку розрахунку та виплати орендних платежів.
Згідно Графіку розрахунку та виплати орендних платежів, що є Додатком №2 до договору оренди обладнання з правом викупу №18/04/2019-2 від 18 квітня 2019 року загальна сума орендних платежів за весь період оренди, тобто за 24 місяці, становить 9492 доларів США 27 центів.
Згідно п.4.2. та п.4.3. договору оренди дата сплати всієї загальної суми орендних платежів за 24 місяці користування об`єктом оренди та суми обов`язкового викупного платежу, припадає на 731-й день та сплачується ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» у готівковій формі або на рахунок ОСОБА_1 , на розсуд останньої, 18 квітня 2021 року.
09 вересня 2022 року ОСОБА_1 направила ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» письмову вимогу про викуп об`єкта оренди з дотриманням вимог п.8.1 вказаних договорів, тобто за юридичною адресою, зазначеною у договорі: АДРЕСА_5.
Згідно довідки Укрпошти про перевірку статусу поштового відправлення вказані вимоги були повернуті на адресу відправника з довідкою ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою».
Станом на день пред`явлення даного позову ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» не виконав умови договору про оренду обладнання з правом викупу №18/04/2019-1 від 18 квітня 2019 року, що полягає в тому, що після закінчення строку ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» не сплатив на користь ОСОБА_1 обов`язковий викупний платіж та повну суму орендної плати.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст.ст. 526, 527 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ч.1 ЦК України).
Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, добровільно умови договору відповідач не виконує.
Суд вважає, що знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобов`язань за договором відповідачем.
Офіційний курс долара США, встановлений Національним Банком України станом на дату розрахунку заборгованості Відповідача, 24.11.2022 року, становить 36,5686 грн. за 1 долар США.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені ст.193, ч. 4 ст.524 ЦК України,Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІ1 «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. При цьому сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ст. 524ЦКУ).
Згідно зі ст. 533 ЦКУ грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті у разі здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
При вирішенні справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17. Так, згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст.533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.12,13 ЦПК України.
Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7118,65 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 14 лютого 2023 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Ю.В. Апаллонова