КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/510/2023
Справа № 2-3436/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києвав складі судді Букіної О.М., постановлену в м. Київ 22 червня 2022 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року заявник ПАТ АБ «Укргазбанк»звернувся до суду із даною заявою, просив поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3436/11, виданого 12 грудня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 119783,87 доларів США, видати дублікат виконавчого листа № 2-3436/11 за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року.

Посилався на те, що рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року частково задоволено позов ПАТ «Укргазбанк», стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість в розмірі 981199,16 грн., державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 23 листопада 2011 року Апеляційним судом м. Києва змінено рішення суду першої інстанції, а саме стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість в розмірі 119783,87 доларів США, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

АБ «Укргазбанк» на адресу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві направлено заяву про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа. В зв`язку з відсутністю інформації щодо проведених виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Апеляційного суду м. Києва в справі № 2-3436/11 банк звернувся до відділу державної виконавчої служби за інформацією про хід виконавчого провадження. На адресу стягувача надійшла довідка виконавчої служби від 17 березня 2021 року, з якої вбачається, що виконавчий лист перебував на виконанні, 21 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві і виконавчий документ повернуто на адресу стягувача поштою.

Згідно довідки від 17 березня 2021 року оригінал виконавчого листа при пересилці засобами поштового зв`язку на адресу стягувача був втрачений, постанова Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 17 березня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на адресу банку не надходила.

На теперішній час рішення Апеляційного суду м. Києва в справі № 2-3436/11 не виконано, чим порушуються права АБ «Укргазбанк», передбачені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 1 Першого протоколу до неї.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 рокув задоволенні заяви відмовлено.

ПАТ АБ «Укргазбанк», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 рокута задовольнити заяву.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги повторно наводив обставини, зазначені в заяві про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання, вказував, що виконавчий документ втрачено під час пересилки засобами поштового зв`язку.

Зазначав, що всупереч ст. 2, 10, 13, 79, 80, 89, 263, 264 ЦПК України суд першої інстанції взагалі не дослідив обставину втрати виконавчого документа, яка є вирішальною, не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 вересня 2020 року в справі № 344/18277/18, від 15 вересня 2020 року в справі № 753/18590/17, від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06 у подібних правовідносинах, у яких Верховний Суд вказав, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу за наявності доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Разом із тим, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Вказував, що під час вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен надати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили, і що відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року в справі № 2-824/2009.

Зазначав, що стягувач, який пред`явив виконавчий документ до примусового виконання з урахуванням засад здійснення виконавчого провадження має законні очікування, що рішення суду буде виконане. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам принципу правової визначеності. Верховний Суд у вищевказаних постановах зазначив, що для видачі дубліката виконавчого документа необхідно встановити факт його втрати.

Вважав, що наведені у заяві причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме те, що постанова державної виконавчої служби від 21 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на адресу стягувача не надходила, та те, що оригінал виконавчого листа був втрачений органами виконавчої служби при пересилці, свідчить про відсутність у стягувача об`єктивної можливості надати повторно виконавчий документ до виконання у встановлені чинним законодавством строки.

Наголошував, що АБ «Укргазбанк» є державним банком, і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 83 від 04 березня 2015 року АБ «Укргазбанк» віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а тому невиконання судового рішення щодо стягнення на користь банку грошових коштів завдають збитки державі як основному акціонеру банку.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання 08 лютого 2023 року з`явився представник ПАТ АБ «Укргазбанк», інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності нез?явившихся учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без задоволення заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, наведені позивачем причини пропуску цього строку не можуть вважатися поважними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року в справі № 2-3436/11 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов частково задоволено, стягнуто солідарно із відповідачів на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 981199,16 грн., державне мито в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., всього 1820 грн., в решті позову відмовлено (а. с. 71 - 73 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2011 року рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року в частині стягнення кредитної заборгованості змінено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 119783,87 доларів США, в решті рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року залишено без змін (а. с. 135 - 139 т. 1).

На а. с. 176 - 177 т. 1 знаходиться копія виконавчого листа № 1 в справі № 2-3436/11, виданого Апеляційним судом м. Києва 12 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 119783,87 доларів США.

На а. с. 167 т. 1 знаходиться копія постанови державного виконавця ВДВС Великобагачанського районного управління юстиції від 08 вересня 2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 39643461 на виконання виконавчого листа, виданого 12 грудня 2011 року Апеляційним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу в сумі 119783,87 доларів США. Зазначено, що заява на примусове виконання подана 04 вересня 2013 року.

На а. с. 6 т. 2 знаходиться копія довідки Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 17 березня 2021 року про те, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 49698361 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 12 грудня 2011 року апеляційним судом м. Києва по справі № 2-3436/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитної заборгованості в розмірі 119783,87 доларів США, 21 червня 2017 року виконавче провадження було завершено, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу АБ «Укргазбанк», однак згідно заяви останнього він його не отримував, що свідчить про його втрату.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10 виклав правову позицію, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 5 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року набрало законної сили 23 листопада 2011 року і виконавчий лист на його виконання видано 12 грудня 2011 року.

Заява на примусове виконання подана стягувачем 04 вересня 2013 року, про що зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження від 08 вересня 2013 року (а. с. 167 т. 1).

Таким чином, з дати початку строку пред`явлення виконавчого листа до виконання до фактичного пред`явлення його до виконання минув 1 рік 9 місяців 11 днів. Пред`явленням виконавчого документа до виконанню перебіг даного строку було перервано.

Оскільки 21 червня 2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, з 22 червня 2017 року розпочався перебіг решти 1 року 2 місяці 19 днів з 3 років загального строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який закінчився 10 вересня 2018 року.

Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року закінчився 10 вересня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Судом першої інстанції встановлено, що рішення в справі було ухвалено Апеляційним судом м. Києва 23 листопада 2011 року і 12 грудня 2011 року було видано виконавчі листи; постановою державного виконавця від 21 червня 2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, із запитом про хід виконавчого провадження заявник звернувся до органу державної виконавчої служби лише у 2021 році після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, будь-яких доказів того, що в період часу із 2017 по 2021 рік заявник був позбавлений можливості звернутися до виконавчої служби із запитом про хід виконавчого провадження, до суду не надано.

Судом першої інстанції також обґрунтовано звернуто увагу, що АБ «Укргазбанк» був обізнаний про відкриття виконавчого провадження і як учасник виконавчого провадження мав повний доступ до інформації, наявної у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, в якій відображаються дані про всі рішення у виконавчому провадженні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а в зв`язку з цим - і видачу дубліката виконавчого листа, з огляду на те, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Виходячи з вищевикладеного, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції взагалі не дослідив обставину втрати виконавчого документа.

Крім того, такі доводи спростовуються змістом ухвали суду, в якій судом досліджено наданий АБ «Укргазбанк» доказ - довідку державного виконавця, з якої вбачається, що 21 червня 2017 року виконавче провадження ВП № 49698361 було завершене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та оригінал виконавчого документа надісланий на адресу АБ «Укргазбанк», однак згідно заяви останнього він його не отримував, що свідчить про втрату виконавчого документа.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, згідно якого виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 18 ЦПК України та ст. 129, 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили, рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, в якому стверджується, що необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили, порушення прав АБ «Укргазбанк», передбачених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 1 Першого протоколу до неї висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В даному випадку, оскільки заявником АБ «Укргазбанк» не було вжито всіх заходів, щоб з розумним інтервалом часу цікавитись виконавчим провадженням у справі за власним позовом, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку.

Апеляційний суд відхиляє як нерелевантні посилання заявника на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 344/18277/18, від 15 вересня 2020 року в справі № 753/18590/17, від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, оскільки в даних справах судами встановлено інші правовідносини, зокрема питання поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання судами не вирішувалось, що є обов`язковою передумовою для задоволення заяви про видачі дубліката виконавчого документа в разі його пропуску.

Апеляційним судом також не приймаються посилання АБ «Укргазбанк» на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року в справі № 2-824/2009, оскільки в даній справі Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення до виконання.

Доводи апеляційної скарги, що АБ «Укргазбанк» є державним банком і невиконання судового рішення щодо стягнення на користь банку грошових коштів завдають збитки державі як основному акціонеру банку, не є самі по собі підставою для скасування законної і обґрунтованої ухвали суду та задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухвалою суду першої інстанції та не можуть бути підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.