КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/825/20 Головуючий у І інстанції - Колесник О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/2955/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 25 вересня 2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав у позивача кредит у розмірі 27933,20 доларів США у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 18344 доларів США для купівлі автомобіля; 6,79 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 9398,77 доларів США на сплату страхових платежів; 183,64 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту.

За користування кредитними коштами відповідач ОСОБА_2 щомісяця повинен був надати банку кошти у сумі 346,60 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до договору поруки №K2HCAW00630345/1 від 25 вересня 2007 року та договору поруки від 03 вересня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що й боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредиту, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У зв`язку з неналежним виконання своїх зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 28 листопада 2019 року становить 44023,97 доларів США.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року, позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором без номера від 25 вересня 2007 року в розмірі 44023,97 доларів США, судовий збір у розмірі 15835,42 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , останній подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення в цій частині ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що 25 вересня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №K2HCAW00630345.

Відповідно до п. 7.1. вказаного Договору, Банк зобов`язався надати кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 25 вересня 2007 року по 24 вересня 2014 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 27933,20 доларів США на наступні цілі:

18344,00 доларів США для купівлі автомобіля;

6,79 доларів США для сплати за реєстрацію Предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна;

9398,77 доларів США на сплату страхових платежів;

183,64 долари США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту.

Зі сплатою за користування кредитом відсотків:

- у розмірі 0,76% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом;

- у розмірі. 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту за надання фінансового інструменту;

- у розмірі 0,23% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.10. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору.

Періодом сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 346,60 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Відповідно до п. 7.3. Кредитного договору, забезпеченням виконання зобов`язання за даним Договором виступає застава автомобіля LANDMARK SUV4WD (куз. НОМЕР_1 ), а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п. надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором.

Відповідно до п. 7.3. Кредитного договору, при порушенні Позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, але не менше 1 гривні.

25 вересня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №K2HCAW00630345.

25 вересня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки №К2НСАW00630345/1.

Відповідно до п. 1 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, предметом даного договору є надання Поручителем перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником.

Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки за дострокове погашення кредиту за цим Договором, зазначені у п. 16 цього Договору.

Відповідно до п. 2 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором у тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород,

Відповідно до п. 4 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні Боржники.

Відповідно до п. 5 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, у випадку не виконання Боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1 цього Договору, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов`язання (-ь).

Відповідно до п. 11 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 12 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Відповідно до п. 13 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Відповідно до п. 16 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, Особливі умови договору, предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 25 вересня 2007 року №К2НСАW00630345, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 27933,20 доларів США, а Боржник повинен виконати зобов`язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 27933,20 доларів США у строк з 25 вересня 2007року по 24 вересня 2014 року включно,

- сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,76% за місяць у Період сплати з 20 по 25 число кожного місяця;

- щомісячно у Період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 346,60 доларів США на погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією;

- сплати відсотків за користування кредитом при порушенні Боржником зобов`язань по погашенню кредиту у розмірі 2,09% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються Боржником окремо понад суми щомісячного платежу за Кредитним договором разом, із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу;

- сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,23% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, відсотків за дострокове погашення та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених Кредитним договором.

Погашення за Кредитним договором здійснюється в строк з 25 вересня 2007 року по 24 вересня 2014року або згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 1 до Кредитного договору).

- сплати пені у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом, на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі.

03 вересня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до Кредитного договору №К2НСАW00630345 від 25 вересня 2007 року, якою було збільшено розмір зобов`язань Кредитора з 27933,20 доларів США до 29275,88 доларів США та збільшено строк кредитування на один рік.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, сторони домовились викласти п. 7.1. Кредитного договору в наступній редакції:

7.1. Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 25 вересня 2007 року до 30 жовтня 2015 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 29275,88 доларів США на наступні цілі:

- 18344 доларів США для купівлі автомобіля (споживчі цілі);

- 6,79 доларів США для сплати за реєстрацію Предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна;

- 10741,45 доларів США на сплату страхових платежів;

- 183,64 долари США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту,

Зі сплатою за користування кредитом відсотків:

- у розмірі 0,76% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом;

- у розмірі 0,20% щомісячна винагорода від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.10. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору.

Періодом сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку:

Щомісяця в Період сплати починаючи з 03 вересня 2013 року Позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 228,07 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Додаток 1 (Графік погашення кредиту) викласти в новій редакції, який є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди.

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди, в разі порушення Позичальником строків по сплаті відсотків за користування Кредитом та винагород, зазначених в Договорі, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України, сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання Позичальником зобов`язань по сплаті відсотків за користування Кредитом та винагород, передбачених Договором, далі Плата за кредитом, Плата за кредитом нараховується Банком у розмірі фактично сплаченої Позичальником. При цьому, Позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті Плати за Кредитом сплачує Банку неустойку:

- в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування Кредитом;

- в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених Договором.

Сплата Позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання Позичальником зобов`язання по сплаті Плати за Кредитом. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Банк обумовлює, що на період неналежного виконання Позичальником зобов`язань по сплаті Плати за цим Кредитом, що включає в собі відсотки за користування Кредитом та винагород, передбачених Договором, здійснюється зменшення розміру Плати за Кредитом до суми фактично сплаченої Позичальником.

Згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в Графіку погашення кредиту за цим Договором, понад 1460 днів, щодо зобов`язань, строк яких не настав, Сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою.

Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 (п`ятдесят) років.

03 вересня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №K2HCAW00630345/1.

Предметом даного договору, відповідно до п. 16 є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором від 25 вересня 2007 року №K2HCAW00630345 та Додаткової угоди 1 до Кредитного договору №K2HCAW00630345 від 03 вересня 2013 року, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 29275,88 доларів США, а Боржник повинен виконати зобов`язання з:

- повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 29275,88 доларів США у строк з 25 вересня 2007року по 30 жовтня 2015 року включно;

- сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 9,12% відсотків за рік у Період сплати з 20 по 25 число кожного місяця;

- щомісячно у Період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 1 Додаткової угоди 1 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним, договором, яка включає заборгованість за кредитом., відсотками, комісією;

- сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 183,64 долари США у момент надання кредиту щомісячної комісії у розмірі 0,23% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,00% річних від суми зарезервованих ресурсів щомісяця в Період сплати, винагороди за проведення, додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених Кредитним, договором;

- сплати пені у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобов 'язань зі сплати, відсотків винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі.

28 листопада 2019 року АТ КБ «Приватбанк» здійснено розрахунок заборгованості за Кредитним договором від 25 вересня 2007 року №K2HCAW00630345 відповідно до якого заборгованість становить - 44023,97 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1055694,76 гривень.

Суд першої інстанції порушив норми матеріального права визначивши діючим договорів поруки від 25 вересня 2007 року укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 . Договір поруки №K2HCAW00630345/1.

Звертає увагу на те, що 03 вересня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до Кредитного договору №К2НСАW00630345 від 25 вересня 2007 року, якою було збільшено розмір зобов`язань Кредитора з 27933,20 доларів США до 29275,88 доларів США та збільшено строк кредитування зі строку 25 вересня 2007 року по 24 вересня 2014 року на 25 вересня 2007 року по 30 жовтня 2015 року.

Згоди на збільшення своїх зобов`язань ОСОБА_1 не надавав, нового договору поруки який забезпечував виконання зобов`язань за Додатковою угодою до Кредитного договору №К2НСАW00630345 від 25 вересня 2007 року він не підписував.

Вважає, що з підписанням додаткової угоди від 03 вересня 2013 року порука припиналась в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Крім цього, зазначив, що 12 грудня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направило Повідомлення від 29 листопада 2019 року №30.1.0.0/2-70925DNH0S737 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість яка складає 41936,59 доларів США та з вимогою, у разі не сплати заборгованості у вказаний строк, повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

Відповідно до п. 12 Договору поруки №К2НСАW00630345/1 від 25 вересня 2007 року, Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Вважає, що терміном повернення кредиту відповідно до кредитного договору та договору поруки є 24 вересня 2014 року, а виходячи з п. 12 Договору поруки №К2НСАW00630345/1 від 25 вересня 2007 року укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , порука припиняється.

Відповідно до п. 13 Договору поруки №К2НСАW00630345/1, зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Виходячи з укладеної між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 03 вересня 201 року Додаткової угоди до Кредитного договору №К2НСАW00630345 від 25 вересня 2007 року відповідно до якої сторонами без згоди Поручителя ОСОБА_1 змінено зобов`язання, внаслідок чого збільшився строк дії договору, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука за Договором поруки №К2НСАW00630345/1 від 25 вересня 2007 року укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 припинена 24 вересня 2019 року.

Просив скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 .

Також просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 23753,18 гривень та суму витрат на правову допомогу у розмірі 69500 грн.

На апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» подало відзив, обґрунтовуючи його тим, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 25 вересня 2007 року уклали кредитний договір №К2НСАW00630345.

Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 27933,20 доларів США на термін до 24 вересня 2014 року, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 27933,20 доларів США.

В подальшому, через допущення порушення умов вказаного кредитного договору сторони уклали Додаткову угоду до кредитного договору від 03 вересня 2013 року, якою була здійснена реструктуризація заборгованості шляхом зменшення нарахованих відсотків та пені.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а тому не підлягають окремому доказуванню.

Доводи ж апеляційної скарги поручителя ОСОБА_1 стосуються наявності підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 1 та ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначає, що в забезпечення виконання зобов`язання за Договором №К2НСАW00630345 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором ОСОБА_2 .

При укладенні договору поруки, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними як обов`язкові умови договору.

Апелянт зазначає, що порука припинилася в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки Банк нібито без його згоди збільшив обсяг його відповідальності у зв`язку із укладенням між ОСОБА_2 та Банком Додаткової угоди від 03 вересня 2013 року.

Проте, є необґрунтованим таке посилання апелянта на те, що було збільшено обсяг відповідальності, оскільки угода про реструктуризацію заборгованості спрямована навпаки на зменшення відповідальності, про що свідчить і розрахований розмір щомісячного платежу у сумі 228,07 доларів США замість 346,8 доларів США, який було визначено в кредитному договорі.

При цьому, зазначив, що сума кредиту не змінювалась.

Вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосована ч. 1 ст. 559 ЦК України як правова підстава для припинення договору поруки, оскільки умови договору поруки щодо збільшення зобов`язань є результатом досягнення домовленості між сторонами, які вільні у визначенні змісту зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

Крім цього, позивач не погоджується з доводами апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Зазначає, що тривалість строку дії поруки сторони можуть передбачити в договорі поруки самостійно, а у випадку відсутності відповідної договірної умови слід застосовувати законні строки: 6 місяців - для зобов`язань з визначеним строком виконання та 1 рік - для зобов`язань, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Тобто, сторони Договору поруки самостійно можуть домовитися про строк дії поруки в самому Договорі поруки.

Звертає увагу на те, що договором поруки сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань по Кредитному договору.

Припинення правовідносин (зобов`язань) здійснюється в спосіб, визначений договором чи законом.

Припинення поруки на підставі норм ст. 559 ЦК України не відповідає визначеним законом способам захисту судом цивільних прав.

Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

В такому випадку і Порука вважається чинною.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, Банк зазначив, що розрахунок витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, неспівмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року залишити без змін.

Відмовити апелянту у стягненні на його користь витрат на правничу допомогу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав у позивача кредит у розмірі 27933,20 доларів США у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 18344 доларів США для купівлі автомобіля; 6,79 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 9398,77 доларів США на сплату страхових платежів; 183,64 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту.

За користування кредитними коштами відповідач щомісяця повинен був надати банку кошти у сумі 346,60 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до договору поруки №K2HCAW00630345/1 від 25 вересня 2007 року та договору поруки від 03 вересня 2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що й боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредиту, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25 вересня 2007 року на ім`я відповідача станом на 28 листопада 2019 року становить 44023,97 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 5498,56 доларів США, за відсотками - 6716,89 доларів США, 1076,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28625,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 10,43 доларів США - штраф (фіксована частина); 2095,88 доларів США - штраф (процентна ставка).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами кредиту та поруки.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення кредитної заборгованості, факту припинення договору поруки не встановлено, а відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що правовідносини між сторонами тривають, а порука не припинена.

Проте, повністю з такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

За правилами частини першої-третьої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення вказаної норми процесуального права дає підстави дійти висновку про те, що апеляційним судом справа переглядається лише в межах доводів апеляційної скарги за наявними в ній і додатково поданими доказами.

Аналіз аргументів апеляційної скарги, свідчить про те, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, ОСОБА_1 не згідний із рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року в частині задоволених позовних вимог до нього, на обґрунтування чого ним були наведені відповідні аргументи в апеляційній скарзі, які є предметом дослідження суду апеляційної інстанції в розмінні правил частини першої-третьої статті 367 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 учасниками справи не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядається.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно зі статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

Аналогічні правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13 вересня 2017 року (справа №6-1539цс17) та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 грудня 2019 року (справа №369/9276/15).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, яка переглядається встановлено, що 03 вересня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору №К2НСАW00630345 від 25 вересня 2007 року, якою було збільшено розмір зобов`язань Кредитора з 27933,20 доларів США до 29275,88 доларів США та збільшено строк кредитування, а саме: раніше визначений строк з 25 вересня 2007 року по 24 вересня 2014 року змінено на строк з 25 вересня 2007 року по 30 жовтня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що поручитель ОСОБА_1 про зміни, які потягли збільшення обсягу відповідальності поручителя не повідомлявся та не давав свою згоду на таке збільшення відповідальності.

Договором поруки також не передбачено збільшення відповідальності поручителя без додаткового його повідомлення.

Договір поруки, укладений між сторонами, не містить пунктів про те, що зміна та доповнення умов основного договору повинні були відбуватися без повідомлення поручителя.

Суд першої інстанції не врахував, що внаслідок укладення додаткової угоди до кредитного договору, відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя, та дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_1 , у зв`язку з чим рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 з ухваленням у відповідній частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції скасовує рішення районного суду частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , то на користь останнього з позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 23753,18 грн

Щодо вирішення питання про стягнення з позивача на користь апелянта витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4,6,9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України "Про адвокатуру" визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно зі ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі "Заїченко проти України" (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Детального опису наданих послуг, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги по справі, апелянту були надані такі юридичні послуги як: ознайомлення з матеріалами справи, складення апеляційної скарги, участь у судових засіданнях у справі.

Так, згідно розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу, вартість ознайомлення з матеріалами справи становить 1200 грн., вартість складення апеляційної скарги становить 1200 грн., вартість участі у судових засіданнях становить 3500 грн.

Також, до суми витрат на правничу допомогу, апелянт включив гонорар успіху у розмірі 52800 грн.

Виходячи з вищенаведених норм права, встановлених обставин справи та наданих доказів, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені апелянтом витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 69500 грн., є співрозмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 1436057; IBAN-код НОМЕР_2 ; юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 23753,18 грн. та суму витрат про надання правової допомоги у розмірі 69500 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 06 березня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана