Справа № 307/3673/21
Провадження № 2-др/307/4/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2023 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючої - судді Сас Л.Р., секретар судового засідання Ситар В.В., розглянувши за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) заяву адвоката Шпуганича Василя Петровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Роман Михайлович та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Івановича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 202 року задоволено повністю позов ОСОБА_1 , визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. 19 серпня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 2474, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», заборгованості у розмірі 680 358 грн. та плату за вчинення виконавчого напису в сумі 1700 грн., що виникла за кредитним договором № 192/03-2006 від 27 березня 2006 року та стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 362, 00 грн.

05 грудня 2022 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Шпуганичем В.П. подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги у якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції на суму 60000 грн.

27 грудня 2022 року до суду надійшло заперечення щодо відшкодування заявлених витрат на правничу допомогу, подане відповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп`з посиланням на те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ, розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним із складністю цієї справи та обсягом виконаних робіт, а також заявником не доведено та документально не підтверджено отримання коштів від довірителя та не надано детального розрахунку понесених витрат. У зв`язку із чим просив відмовити заявнику у відшкодуванні заявлених витрат на правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шпуганич В.П. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, однак подав письмові заперечення щодо задоволення заяви.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. подав заяву про розгляд справи без його участі; приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І., будучи належним чином повідомлений про розгляд заяви у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, однак неявка осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

З"ясувавши осбтавини заяви, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з таких підстав.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішене питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно з ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача під час судового розгляду цивільної справи зробив заяву, якою повідомив суд про витрати, понесені позивачем з наданням професійної правничої допомоги та про те, що докази понесених витрат будуть подані з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України.

05 грудня 2022 року представником позивача було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та додано копію акта виконаних робіт (наданих послуг) від 01 грудня 2022 року.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 жовтня 2021 року адвокат Шпуганич В.П. та Бенчак В.М. уклали договір згідно якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний сплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Відповідно до п. 1.4. цього Договору замовник зобов`язується, зокрема, своєчасно оплачувати послуги адвоката.

Згідно розділу 3 цього Договору за правову допомогу в суді першої інстанції (надання консультацій, складання заяв, клопотань, відзивів, представництво в суді першої інстанції), передбачену в п. п. 1.2. Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду (гонорар) в сумі 60 000 грн. без ПДВ. Кошти на оплату надаються у готівковій чи безготівковій формі. Порядок та строки оплати визначаються додатковою угодою або актом виконаних робіт ( надання послуг).

Із акта виконаних робіт (наданих послуг) від 01.12.2022 видно, що вартість виконаних робіт (наданих послуг) за згодою сторін у договорі визначено в сумі 60 000,00 грн. без ПДВ. Кошти в сумі 20 000 грн. отримано у вигляді готівки до підписання цього акта, решта в сумі 40 000 грн. підлягають оплаті у строк до 01.03.2023. Цей акт підтверджує надання послуг за договором та часткові розрахунки між замовником та виконавцем.

Також із вказаного акта видно, що адвокатом Шпуганичем В.П. надано послуги, а саме: консультація правового характеру (витрачено 3 години); підготовка доказової бази щодо подачі позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (витрачено 3 години); складення позовної заяви у редакції 18.10.2021 (витрачено 2 години); формування додатків до позову та її відправка в суд (витрачено 2 години); складання заяв по суті справи, заяв про забезпечення позову, тощо (витрачено 5 годин); час на відправлення кореспонденції суду та учасникам справи (витрачено 2 год. ). Участь у судових засіданнях за адресою суду 13 вересня 2022 року витрачено 1 робочий день ( 2 години прибуття до суду, 1 година перебування в суді у тому числі у судовому засіданні у справі та 2 години повернення додому. Всього витрачено 5 годин. У період з 13 жовтня 2021 року по 01.12.2022 року витрачено 22 робочих години (розрахунок вартості однієї години надання послуг 1 прожитковий мінімум доходів на одну працездатну особу, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг ( 2027) .

Разом з тим, повністю погодитись з такою сумою не можна.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача адвокатом Шпуганичем В.П. від імені ОСОБА_1 подано позов на 8 арк. та додані до позову документи на 17 арк. Судові засідання, які відбувалися 22.11.2021, 08.02.2022, 17.02.2022, 21.03.2022, 14.04.2022, 25.05.2022, 04.07.2022 відбувалися за відсутності представника позивача адвоката Шпугагнича В.П.

Судове засідання, яке відбулося 13 вересня 2022 року за участю адвоката тривало менше 15 хвилин.

За наявності усталеної судової практики у цій категорії спорів, такий спір для представника позивача не є спором з високим рівнем складності.

Формування додатків до позову та направлення їх до суду не може зайняти дві години. Крім цього, відправка документів до суду не може бути віднесена до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. ст.1, 19 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

Також, питання співмірності судових витрат розглядалось Великою Палатою Верховного Суду у справі № 550/936/18, за результатами якої Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи, фінансовий стан обох сторін».

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ: у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з висновком, який викладений у п. 101 постанови Верховного Суду від 27.10.2022 у справі №360/3253/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенств права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Ураховуючи наведене, а також те, що розмір гонорару адвоката є явно завищеним, а звідси, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Щодо доводів представника позивача, що відповідачем не подано доказів отримання адвокатом коштів від довірителя, а тому такі не підлягають до стягнення, не заслуговують на увагу, оскільки згідно п.1) ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено стороною.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які наведені в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 (провадження №61-22131св19), постанові від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18 (провадження №61-6627св20).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Роман Михайлович та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Івановича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Відмовити в іншій частині заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 54 000 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.Р.Сас