БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2612/22
Провадження № 2/497/155/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря - Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять постановити рішення, яким визнати за ними право власності на частки будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/4 частину за кожним вищезазначеного будинку як за членами колишнього колгоспного двору;

- за позивачем ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку як за спадкоємцем за законом після смерті діда ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були членами колгоспного двору, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцєм за законом померлого члену колгоспного двору, але вони не можуть оформити право власності на будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому змушені звернутися до суду.

Ухвалою суду від 26.12.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, підготовче засідання було призначено на 07.02.2023 року, та було відкладено на 06.03.2023 року, але сторони, повідомлення яких здійснювалось судом належним чином, не з`явились.

На виконання вимог ухвали суду Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області надано копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вимог ухвали суду приватним нотаріусом Болградського районнного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. 28.02.2023 року надано на адресу суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі заявляли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача - Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області до суду надав заяву від 27.12.2022 року, якою позовні вимоги визнані відповідачем у повному обсязі, та заявлено клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.50).

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_4 , невістка - ОСОБА_2 , онучка - ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 12.02.2021 року (а.с.15).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

В силу зазначених вимог, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 фактично є співвласниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору.

Судовим розглядом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 мали намір зареєструвати право власності на свої частки зазначеного домоволодіння, однак їм було відмовлено у реєстрації права власності в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують набуття позивачами права власності на частки житлового будинку за названою адресою (а.с. 30,31).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703.

Згідно п.9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У відповідності з п.п.23, 24 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис.

Згідно п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Разом з цим, п.43 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з по господарської книги;

2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Враховуючи наявність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, суд приходить до висновку, що позивачі реалізували своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок виникли підстави для звернення з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивачі будучи власниками кожний окремо 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_2 не можуть зареєструвати право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються їх права як власників, що підлягають захисту в судовому порядку.

А відтак вимоги позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , запис акту про смерть №35 від 15.04.2010 року, складений Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить також:

- 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем за законом першої черги був син померлої - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Болградським Райбюро ЗАГС Одеської області на підставі актового запису № 7 від 07.01.1955 року (а.с.16).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані: син - ОСОБА_4 , невістка - ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 12.02.2021 року (а.с.15).

ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 шляхом сумісного проживання та реєстрації з померлою на день її смерті та 02 серпня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а.с.73)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , запис акту про смерть №847 від 10.12.2020 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить також:

- 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 , яку він успадкував після смерті своєї матері, та частка будинку, яка належала йому як члену колишнього колгоспного двору.

На момент його смерті з ним проживала та була зареєстрована тільки його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради (а.с.15).

З матеріалів спадкової справи №18-Б/2021, наданої Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті дідуся до нотаріуса звернувся онук померлого - позивач ОСОБА_1 , а його дружина ОСОБА_2 відмовилася від належної їй частки у спадщини на користь онука ОСОБА_1 . Донька померлого - ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини після батька не зверталася. Спадкоємець ОСОБА_1 16.06.2021 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а.с.52-78).

Але, приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 на частку домоволодіння було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння, що підтверджується постановою від 19.08.2022 року № 266/02-14 (а.с.29).

Родинні відносини між спадкоємцем та померлим підтверджуються:

- свідоцтвом про народження матері спадкоємця, ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 виданого Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 18 від 02.03.1977 року (а.с.17);

- свідоцтвом про укладення шлюбу батьків спадкоємц, серії НОМЕР_5 , виданого Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 7 від 03.03.1994 року, з якого вбачається, що дружина змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_3 » на шлюбне « ОСОБА_3 » (а.с.18);

- свідоцтвом про народження спадкоємця, серії НОМЕР_6 , виданого Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 15 від 07.03.1996 року (а.с.19).

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, а також утриманці, які не були членами сім`ї спадкодавця.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом п`ятої черги після смерті діда на підставі, що передбачено законом, тобто в порядку спадкування, набув право на це майно, тобто на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим його право порушено, він позбавлений можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіє всіма необхідними законними підставами для цього, оскільки за час свого життя спадкодавець не зареєстрував набуте ним право.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19.

З огляду на зазначене, позивачі згідно вимог чинного законодавства успадкували дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на вказане майно в порядку спадкування.

При цьому суд враховує факт визнання позовних вимог відповідачем.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем с. Червоноармійське Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 25 червня 2012 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - як за спадкоємцем за законом після смерті діда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою с. Калчева Болградського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_9 , виданий 18 серпня 2005 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженкою с. Червоноармійське Болградського району Одеської області, паспорт № НОМЕР_11 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - як за членом колишнього колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О.Висоцький