ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/9342/16-ц Номер провадження 22-ц/814/752/23Головуючий у 1-й інстанції Фанда О.А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 липня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «ЕНЕРГОБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до договору №18-000963-01 від 24.01.2014 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA та додаткової угоди до нього, відповідачем 07.03.2014 року отримано платіжну карту з розміром кредитного ліміту 20 000,00 грн.

Відповідно до умов укладеного договору, та додаткової угоди до нього, що є невід`ємною частиною договору Держатель зобов`язався вчасно та у повному обсязі погашати Банку суму боргових зобов`язань, та повністю погасити боргові зобов`язання у день скасування Банком Кредитного ліміту п.3.3.1, 3.3.6 Договору. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, що станом на 17.10.2016 року становить 61 469 грн. 49 коп., з яких: 20 900,46 грн.- заборгованість за кредитом; 23 011,21 грн. - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості; 1 204,50 грн. - заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт(переліміт); 3 150,00 грн. - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості(константа); 13 203,32 грн. - заборгованість за процентами, також позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого ним судового збору.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 червня 2018 року провадження у справі за позовом ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зупинено до з`ясування кола спадкоємців відповідача померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 ).

13 серпня 2018 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подало до суду заяву про залучення до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

21 листопада 2019 року провадження у справі за позовом ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відновлено.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про залучення у справі правонаступника позивача задоволено, замінено позивача ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Також цією ухвалою замінено відповідача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала. При цьому пояснила, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що позивачу стало відомо в травні 2018 року з матеріалів даної цивільної справи. Посилаючись на те, що строк пред`явлення вимоги Банком до неї, як до спадкоємиці ОСОБА_2 сплинув, просила в позові відмовити в повному обсязі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 липня 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія» - залишено без задоволення.

Вказане рішення у апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія». Апелянт не погоджується із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим , яке ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права , та порушенням норм процесуального права.

Також скаржник посилається на те, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №916/617/17 від 03.11.2020 року ст..1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів . Велика Палата Верховного Суду в постанові №916/617/17 від 03.11.2020 року , дійшла до висновку , що факт звернення кредитора безпосередньо до суду , зокрема , із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку ст..1281 ЦК України . Керуючись даною позицією Великої Палати Верховного Суду порядок пред`явлення вимог до спадкоємців не обмежується лише зверненням до нотаріуса , а тому довідка приватного нотаріуса від 12.11.2020 року не вказує на відсутність претензії ТОВ « ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 як до спадкоємця.

Апелянт просить рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 липня 2021 року скасувати , ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ « ФК «Довіра та Гарантія» задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог прийшла до слідуючого висновку

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що 24 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №18-000963-01, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 20 000,00 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту VISA, а остання взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки у день скасування банком Кредитного ліміту п.3.3.1, 3.3.6 Договору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 а.с.114).

Після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернулася лише її донька ОСОБА_1 (лист ПН Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. вх.№483, а.с.200). Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що про смерть боржника Банку стало відомо у травні 2018 року коли було зупинено провадження у справі, та з травня по листопад Банк не звертався до спадкоємця з вимогою про сплату суми боргу ні в цілому, ні в частці отриманої спадщини. Згідно довідки від 12 листопада 2020 року після заведення спадкової справи №29-2018 за заявою ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. з претензією не звертались.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» не було пред`явлено вимог до спадкоємця який прийняв спадщину, у строки, встановлені частинами другою, третьою ст.1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою ст.1281 ЦК України позбавляє його права вимоги до спадкоємця.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції, з яким апеляційний суд не може погодитись, про відмову у задоволенні позову є передчасним, оскільки суд при вирішенні питання про стягнення із спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора не встановив всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому не можна стверджувати, що у цій справі суд виконав завдання цивільного судочинства.

Так , дійсно, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини друга та третя статті 1281 Цивільного кодексу України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті 1281 Кодексу).

Відповідно до положень статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 Цивільного кодексу України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 Цивільного кодексу України. Стаття 1281 Цивільного кодексу України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження 14-397цс19)).

Звідси сплив строків, визначених частиною четвертою статті 1281 Цивільного кодексу України, має своїм наслідком і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Водночас стаття 1281 Цивільного кодексу України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року по справі №916/617/17 викладено наступну позицію, так звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України.

Судом першої інстанції не надано оцінку тій обставині, що судом за власною ініціативою по даній справі здійснено правонаступництво шляхом заміни сторони померлого відповідача ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_1 ухвалою від 08.04.2020 року та якою фактично підтверджується факт звернення кредитора з вимогою до спадкоємця з вимогою про стягнення заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що строки зазначені у ст..1281 ЦПК України ТОВ ФК «Довіра та гарантія» не пропущено, з огляду на що рішення Комінтернівського районного суду від 14 липня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким позов ТОВ ФК «Довіра та гарантія до ОСОБА_1 варто задовольнити, із постановленням нового, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість в межах вартості майна одержаного нею у спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Щодо визначення суми заборгованості яка підлягає стягненню з правонаступника відповідача в межах вартості успадкованого майна , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» (Банк) та ОСОБА_2 (Держатель) було укладено Договір № 18-000963-01 від 24.01.2014 року (далі - договір) про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISА Classic із розміром Кредитного ліміту у сумі 20 000грн. (т.1, а.с.14-18).

Розписка ОСОБА_2 про отримання платіжної картки у непошкодженому стані міститься у матеріалах справи ( т.1 а.с. 26). Підпис під зазначеним договором відповідач та правонаступник відповідача не оспорювали.

Відповідно до п.3.3.1 договору держатель картки зобов`язаний вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобов`язань, але не менше суми мінімального платежу з урахуванням п.5.4.1 договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що за користування кредитом в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк щомісячно нараховує: проценти, розраховує та стягує пеню та штрафи у розмірі, встановленому Тарифами.

Проценти на залишок коштів на картковому рахунку нараховуються згідно Тарифів (пункт 5.7 Договору).

Пунктом 1.4 Тарифів передбачено стандартну процентну ставку за користування кредитом при використанні пластикової картки VISА Classic в розмірі 37% (т.1 а.с.24).

За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За умовами п. 6.2 договору у випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту держатель зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому Тарифами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини, на користь банку з спадкоємця ОСОБА_2 ОСОБА_1 у межах вартості успадкованого майна підлягає стягненню заборгованість станом на 17.10.2016 року, яка становить 61 469 гривень 49 коп. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20 900, 46 грн.; заборгованості за процентами 13 203,32 грн.; штрафи: за виникнення простроченої заборгованості 23 011, 21 грн., за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3 150 грн., за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 1 204,50 грн.

До того ж, в матеріалах справи разом з кредитним договором знаходиться Інформаційний листок - Умови кредитування по програмі «Кредитна картка VISА», в якому зазначено, що банк ознайомив позичальника в письмовій формі з умовами кредитування програми «Кредитна картка VISА», а також надав всю інформацію про умови кредитування та щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, наявних в банку форм кредитування та відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування,податковий режим сплати відсотків та державні субсидії, на які позичальник має, яка містить підпис позичальника ОСОБА_2 (т.1, а.с.23).

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та стягнення зі спадкоємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в межах вартості успадкованого майна , на користь позивача заборгованості станом на 17.10.2016 року, у сумі 61 469 гривень 49 коп. що складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20 900, 46 грн.; заборгованості за процентами 13 203,32 грн.; штрафи: за виникнення простроченої заборгованості 23 011, 21 грн., за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3 150 грн., за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 1 204,50 грн.

Відповідно до ч.4,ст..367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.2,ч.1,ст.. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1,ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації .

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, ч.1 п.п.3,4 ст.376, 382 ЦПК України, колегія суддів;

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія» задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 липня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до правонаступника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в межах вартості майна одержаного ОСОБА_1 у спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір за подачу позову - 1378,00 грн., та апеляційної скарги 2067,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов