Ухвала

07 березня 2023 року

м. Київ

справа № 518/1249/14-ц

провадження № 61-2627ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Коноплянська сільська рада Іванівського району Одеської області, про визнання заповіту недійсним; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Коноплянська сільська рада Іванівського району Одеської області, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Коноплянська сільська рада Іванівського району Одеської області, про визнання заповіту від 25 лютого 2009 року недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 04 березня 2003 року склав заповіт на користь позивача. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Катериноплатонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок, площею 5,20 га та площею 13,38 га, проте нотаріус повідомив про складення спадкодавцем ще одного заповіту від 25 лютого 2009 року на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що ОСОБА_3 , як людина похилого віку в зимовий період за межі садиби нікуди не виходив, тому заповіт від 25 лютого 2009 року є підробленим, підпис від його імені вчинений іншою особою.

Також, у травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Коноплянська сільська рада Іванівського району Одеської області, про визнання заповіту від 04 березня 2003 року недійсним.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що спірний заповіт від 04 березня 2003 року, укладений до набрання чинності Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) від 16 січня 2003 року, отже на час підписання ОСОБА_3 заповіту діяли норми цивільного законодавства України 1963 року. За життя, 25 лютого 2009 року ОСОБА_3 склав новий заповіт, відповідно до якого заповідав своєму внуку ОСОБА_2 все своє майно. Зазначений заповіт посвідчений секретарем виконкому Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_5, якою було встановлено особу заповідача.

ОСОБА_2 вважає, що є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем за законом, тому у 2014 році позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте дізнався про існування іншого заповіту від 04 березня 2003 року, складеного на користь ОСОБА_1 , який секретарем виконавчого комітету Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_4. Проте, приватним нотаріусом, на час відмови ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину не надано правової оцінки двом заповітам, не застосувала вимоги статті 1254 ЦК України, водночас, приватним нотаріусом не було встановлено, що заповіт від 25 лютого 2009 року є нікчемним.

На переконання позивача, станом на 04 березня 2003 року на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області не була визначена посадова особа щодо вчинення нотаріальних дій, тому секретар Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_4 не була уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій та не мала права на складання та посвідчення заповіту від 04 березня 2003 року від імені ОСОБА_3 .

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2022 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заповіт від 04 березня 2003 року, посвідчений секретарем Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_4. та заповіт від 25 лютого 2009 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_5, є нікчемними відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України, оскільки складені з порушенням вимог щодо їх посвідчення, проте, в силу статті 215 ЦК України визнання таких правочинів недійсними судом не вимагається.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2022 року, змінено, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, встановив, що оспорювані заповіти посвідчено 04 березня 2003 року секретарем Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_4. та 25 лютого 2009 року секретарем Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області ОСОБА_5, водночас матеріали справи не містять відомостей про інших посадових осіб Катерино-Платонівської сільської ради та її виконавчого комітету, які б були уповноважені посвідчувати заповіти.

За встановлених обставин, оспорювані заповіти відповідають вимогам чинного на момент їх складення законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення первісного та зустрічного позовів з підстав неналежного порядку їх посвідчення, тому відсутні підстави вважати, що вказані правочини є нікчемними.

21 лютого 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить її скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. Також касаційна скарга містить заперечення на ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року, якою суд першої інстанції прийняв до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 .

Як підставу касаційного оскарження заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме неврахування правових висновків, висловлених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15; у постановах Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 683/3061/18-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 323/3359/17-ц, від 28 вересня 2022 року у справі № 147/1062/21-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); не дослідження письмових доказів (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судового рішення, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 та пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Коноплянська сільська рада Іванівського району Одеської області, про визнання заповіту недійсним; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Коноплянська сільська рада Іванівського району Одеської області, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 січня 2023 року.

Витребувати з Великомихайлівського районного суду Одеської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 518/1249/14-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак