Справа № 675/362/22
Провадження № 2/675/105/2023
У Х В А Л А
17 березня 2023 року Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Беліци М. О.,
з участю представника позивача адвоката Шабаровського Б. В.,
представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Кучерука Т. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі в режимі відеоконференції позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостленд», ОСОБА_1 , Фермерського господарства «ДЕО-ІНВЕСТ» про визнання недійсним договорів, скасування реєстраційних дій,
У провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостленд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Фермерського господарства «ДЕО-ІНВЕСТ» про визнання недійсним договорів, скасування реєстраційних дій.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2021 року відкрите провадження у цій справі, справа прийнята до провадження, призначено підготовче судове засідання.
Представник позивача адвокат Шабаровський Б. В. звернувся до суду з письмовим клопотанням про роз`єднання позовних вимог, просив виділити в самостійне провадження позовні вимоги до ОСОБА_1 , мотивуючи це доцільністю та ефективністю захисту порушеного права, оскільки щодо вказаної особи існує рішення суду, яким визнано недійсною угоду про розірвання договору оренди між ТОВ «Фармгейт Україна» та ОСОБА_1 .
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2022 року роз`єднані у самостійні провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостленд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , Фермерського господарства «ДЕО-ІНВЕСТ» про визнання недійсним договорів, скасування реєстраційних дій та позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостленд», ОСОБА_1 , Фермерського господарства «ДЕО-ІНВЕСТ» про визнання недійсним договорів, скасування реєстраційних дій.
03січня 2023 року підготовче провадження закрите.
17 лютого 2023 року до суду надійшло письмове клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Кучерука Т. М. про зупинення провадження у справі до прийняття судового рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 357/8277/19 (провадження № 61-4935св21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі. Вказав, що підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду зазначено те, що для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень існує очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики при вирішенні питання щодо юрисдикції спорів за участі юридичних та фізичних осіб, які виникли в результаті оспорювання договорів оренди земельних ділянок та в подальшому їх витребування в орендаря юридичної особи. Тому справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Вказані проблемні питання належать до компетенції Великої Палати Верховного Суду як інституції, діяльність якої спрямована на вирішення виключної правової проблеми в цілях забезпечення однакового застосування судами норм матеріального права. Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Кучерук Т. М. вказав, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 липня 2022 року справа № 357/8277/19 прийнята для продовження розгляду та призначений розгляд.
У судовому засіданніпредставник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Кучерук Т. М.вказане клопотання підтримав, вважає рішення у справі № 357/8277/19 є таким, що безпосередньо впливає на обставини розглядуваної справи.
Представник позивача адвокат Шабаровський Б. В. у судовому засіданні проти задоволення заявленого клопотання заперечував, вважає його безпідставним.
Вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно вимог п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Судом встановлено, що ухвалою у справі № 357/8277/19 Велика Палата Верховного Суду від 28 липня 2022 року справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі прийнята до розгляду через правову проблему, яка полягає у: 1) відсутності висновку Великої Палати Верховного Суду щодо юрисдикції спорів, у яких одночасно заявлені позовні вимоги юридичною особою про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між фізичною особою, яка є власником земельної ділянки і орендодавцем, та юридичною особою орендарем, а також позовні вимоги про витребування земельної ділянки, заявлені юридичною особою до юридичної особи; 2) наявності різних рішень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах, де предмет, суб`єктний склад та підстави в зазначених справах є подібними із цією справою; 3) значній кількості спорів, що перебувають на розгляді в судах та можуть бути винесені на вирішення суду, де предмет, суб`єктний склад та підстави в зазначених справах є подібними із цією справою.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справа № 233/2021/19(провадження № 14-166цс20) зазначила, що для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення. Велика Палата Верхового Суду звертає увагу на те, що слово «подібний» в українській мові має такі значення: такий, який має спільні риси з ким-, чим-небудь, схожий на когось, щось; такий самий; такий, як той (про якого йде мова). Тому термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. На те, що зміст спірних правовідносин визначальний для їхнього порівняння на предмет подібності вказує, зокрема, частина дев`ята статті 10 ЦПК України щодо можливості застосування аналогії закону, якщо правовідносини подібні саме за змістом. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт. Якщо норма права не передбачає, що її дія поширюється лише на обмежене коло осіб (наприклад, лише на фізичних або на юридичних осіб чи на конкретну групу тих або інших), немає сенсу застосовувати суб`єктний критерій для встановлення подібності правовідносин у різних справах. Так само не завжди для встановлення подібності правовідносин має значення й об`єктний критерій. Подібність спірних правовідносин, виявлена одночасно за трьома критеріями, означатиме тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього). Але процесуальний закон не вимагає встановлювати тотожність. Самі по собі предмети позовів і сторони справ можуть не допомогти встановити подібність правовідносин ні за змістовим, ні за суб`єктним, ні за об`єктним критеріями. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 70)). Наприклад, з неналежним відповідачем спору немає, але стороною справи він є. А позивач може помилятися з приводу участі у спірних правовідносинах, проте його процесуальний статус як позивача від цього не залежить. Тому порівняння сторін справи не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин. Отже, у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).
Конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Виходячи з викладеного, проаналізувавши справу № 357/8277/19 та позовні вимоги даної справи, суд приходить до висновку про відсутність подібності правовідносин у вказаних справах.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для зупинення провадження у даній справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 252, 253, 278, 353 ЦПК України,
У задоволенні клопотання представникавідповідачки ОСОБА_1 адвоката Кучерука Тараса Миколайовича про зупинення провадження у справі до прийняття судового рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 357/8277/19 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Янішевська