Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за парвилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства`Універсал Банк» до Головного управління ДПС України Державної податкової служби України, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання звільнити майно з податкової застави та зобов`язання вчинення дій, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві щодо внесення до Акту опису майна № 147/26-15-13-06-13 від 31 грудня 2021 року нежилі будівлі / А, Б,В /, загальною площею 199, 8 кв.м. по АДРЕСА_1 , як джерело погашення податкового боргу та скасувати Акт опису майна № 147/26-15-13-06-13 від 31 грудня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС України Державної податкової служби України звільнити майно з податкової застави та вчинити дії щодо зняття арештів та обтяжень нерухомого майна - нежилих будівель / А, Б,В /, загальною площею 199, 8 кв.м. по АДРЕСА_1 та вилучити з реєстру запис про об`єкт обтяження податковою заставою вказаних нежилих будівель за номером запису 46533867.

Посилається в позові на те, що 09 червня 2008 року між АТ`Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений Генеральний договір про надання кредитних коштів № BL 4387, відповідно до якого їй був наданий кредит у розмірі 290 000. 00 доларів США під 14,0% річних та 28% річних / підвищена процентна ставка/ за користування кредитом.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором 09 червня 2008 року був укладений Договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку нежилі будівлі / А,Б,В /, загальною площею 199, 8 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Предмет іпотеки складається з нежитлової будівлі літ.А- загальною площею 96,4 кв.м., літ. Б- загальною площею 37, 0 кв.м., нежитлової будівлі В- загальною площею 66,4 кв.м.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 345 875. 07 доларів США заборгованості. що еквівалентно 2 736 425, 18 гр., та звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційна скарга на вказане рішення не подавалася.

На сьогоднішній день рішення суду не виконано.

Як стало відомо з інформаційної довідки № 72154489 від 12 лютого 2020 року предмет іпотеки - нежилі будівлі / А,Б,В /, загальною площею 199, 8 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2016 року ОСОБА_2 було неправомірно відчужено.

Підстави для припинення іпотеки визначено ст.17 Закону України « Про іпотеку», якою не передбачено припинення іпотеки внаслідок відчуження переданого в іпотеку майна.

19 грудня 2021 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Солом`янським районним судом м. Києва 11 серпня 2021 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

28 грудня 2022 року проведено арешт та опис іпотечного майна.

В ході проведення виконавчих дій стало відомо, що 28 липня 2021 року ДПС України ГУ ДПС у місті Києві прийнято рішення про опис майна, на яке на підставі рішення від 04 лютого 2022 року накладено обтяження на підставі Акт опису майна № 147/26-15-13-06-13 від 31 грудня 2021 року.

Договір, яким ОСОБА_2 вказані приміщення передані банку в іпотеку, є дійсним, укладений раніше накладених відповідачем обтяжень.

Крім того, виконавче провадження відкрито на підставі виданого судом виконавчого листа.

Виходячи з цього, вважає дії відповідача протиправними і просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам та 3-м особам копію позовної заяви з додатками.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації документ, що направлялися відповідачу, 30 липня 2022 року передані через скриньку.

Конверти на адресу 3-х осіб повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, 3-м особам для надання пояснень.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. 3-і особи пояснень на позов також не подали.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України « Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.6 ст.3 Закону України « Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

За змістом ч.7 ст.3 даного Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Судом встановлено, що 09 червня 2008 року між АТ`Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений Генеральний договір про надання кредитних коштів № BL 4387, за умовами якого останній був наданий кредит у розмірі 290 000. 00 доларів США під 14,0% річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань за даним договором в цей же день між сторонами основного договору був укладений Договір іпотеки, за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку банку нежитлові будівлі (нежитлова будівля, літ. А - загальною площею 96, 4 кв.м., нежитлова будівля, літ. Б - 37, 0 кв.м., нежитлова площа, літ. В - 66, 4 кв.м.), загальною площею 199, 80 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2003 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 345 875. 07 доларів США заборгованості за умовами кредитного договору, що було еквівалентно на той час 2 736 425, 18 гр.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором звернуто стягнення на цей же предмет іпотеки - нежитлові будівлі / А,Б,В/ загальною площею 199, 80 кв.м.за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що в перегляді заочного рішення суду було відмовлено ухвалою суду від 30 листопада 2020 року.

З автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року, в відкритті апеляційного провадження було відмовлено.

Таким чином, рішення суду вступило в законну силу.

11 серпня 2021 року на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист.

Постаново приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. від 09 грудня 2021 року відрито виконавче провадження № 67848328.

Постановами приватного виконавця від 09 грудня 2021 року накладено арешт на майно боржника, винесена постанова про арешт майна боржника.

29 грудня 2021 року приватним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності- суб`кта господарювання для участі в виконавчому провадженні для надання Звіту про оцінку арештованого майна.

З інформаційної довідки № 72154489 від 12 лютого 2020 року вбачається, що предмет іпотеки - нежилі будівлі / А, Б,В /, загальною площею 199, 8 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2016 року іпотекодавцем ОСОБА_5 було відчужено на користь ОСОБА_1 .

З цієї ж Інформаційної довідки вбачається, що 28 липня 2021 року ДПС України ГУ ДПС у місті Києві прийнято рішення про опис майна, на яке на підставі рішення від 04 лютого 2022 року накладено обтяження на підставі Акту опису майна № 147/26-15-13-06-13 від 31 грудня 2021 року та рішення про його передачу в податкову заставу.

Відповідно до ст.17 Закону України « Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст.23 Закону у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Вимоги частин першої - четвертої цієї статті не застосовуються, якщо на момент переходу від іпотекодавця до іншої особи спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості, що є предметом іпотеки, у Державному реєстрі прав на нерухоме майно була відсутня інформація про обтяження спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості іпотекою, і така особа не знала і не могла знати про наявність іпотеки.

У такому разі задоволення вимоги іпотекодержателя може здійснюватися за рахунок іншого майна боржника.

З Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що обтяження на заборону на нерухоме майно на підставі укладеного маж банком та ОСОБА_2 . Договору іпотеки було зареєстровано приватним нотаріусом Кравченко І.С. 09 червня 2008 року.

Згідно з ч.ч.2 та 3 ст.12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 825/1764/16 від 19 червня 2019 року, накладення арешту на нерухоме майно, передане в іпотеку, є порушенням прав іпотекодержателя, який в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, може звернути стягнення на предмет іпотеки.

В постанові в справі № 910/4772/17 від 10 квітня 2018 року Верховний Суд зазначив, що в разі,коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача з передачі майна, переданого позивачу в іпотеку, в податкову заставу, порушені права позивача, як іпотекодержателя.

Крім того, суд враховує, що відповідно до п. 87.3.1 ст.87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків: майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави.

В п.89.2 ст.89 цього кодексу зазначено, що право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Відповідно до п.90.1 ст.90 Податкового кодексу України пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України застава є одним із видів забезпечення виконання зобов`язань.

Згідно зі ст. 572 ЦК України, з якою узгоджуються положення ст. 1 Закону України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом ч.1 ст.589 ЦК України правовим наслідком невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, є виникнення у заставодержателя права звернення стягнення на предмет застави.

Одним із видів застави, відповідно до ст.575 ЦК України, є іпотека.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.1Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1,3 ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави.

Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Враховуючи викладене вище правове обґрунтування, наявність судового рішення про звернення стягнення на передане боржником в іпотеку банку майно, суд вважає права позивача, як іпотекодержателя, порушеними, а вимоги про їх захист обґрунтованими.

Щодо визначеного позивачем способу захисту суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Суд вважає, що вимога позивача про скасування Акту опису майна № 147/26-15-13-06-13 від 31 грудня 2021 року, на підставі якого було прийнято рішення про передачу нежилих приміщень, які є предметом іпотеки, в податкову заставу, не є належним способом захисту, визначеним ст.16 ЦК України.

Крім того, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05 липня 2004 року затверджено Порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

За змістом даної постанови державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.

Згідно з пунктами 24-26 Порядку відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи.

Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років.

На підставі відповідної заяви щодо припинення обтяження виключенню підлягає запис стосовно всього рухомого майна, що є предметом обтяження.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору відповідну заяву для припинення обтяження та виключення його з Реєстру.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу.

Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви до розгляду реєстратором.

У разі припинення обтяження до Реєстру вносяться відомості про підставу припинення обтяження.

Тобто, Порядком встановлено алгоритм дій щодо припинення обтяження та виключення запису стосовно всього рухомого майна, що є предметом обтяження.

З урахуванням приведеного суд приходить до висновку про часткове задоволення решти вимог позивача, а саме шляхом зобов`язання відповідача вжити заходи для припинення обтяження щодо переданого в податкову заставу майна - нежилих будівель / А, Б,В /, загальною площею 199, 8 кв.м. по АДРЕСА_1 за номером запису 46533867, та виключення його з Реєстру.

Керуючись ст.ст.15, 16, 546, 572, 589, 590 ЦК України, Законом України « Про іпотеку», ст. ст.2,4,5, 12,13, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС України в м. Києві Державної податкової служби України щодо внесення до Акту опису майна № 147/26-15-13-06-13 від 31 грудня 2021 року нежилих будівель / А, Б,В /, загальною площею 199, 8 кв.м. по АДРЕСА_1 , як джерело погашення податкового боргу.

Зобов`язати Головне управління ДПС України в м. Києві Державної податкової служби України вжити заходи для припинення обтяження щодо переданого в податкову заставу майна - нежилих будівель / А, Б,В /, загальною площею 199, 8 кв.м. по вул. Суздальській, 3 в м. Києві за номером запису 46533867, та виключення його з Реєстру.

В решті позову відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство`Універсал Банк», 04114 м. Київ вул. Автозаводська, 54/19, .

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві Державної податкової служби України, 04116 м. Київ вул. Шолуденка, 33/19, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва