печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-2717/24
09 жовтня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Новака Р.В.,
при секретарі - Бурячок А.І.
відповідач - ОСОБА_2
третя особа: Шоста Київська державна нотаріальна контора
предмет та підстави позову - встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шоста Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування, -
позивач звернулась із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Шоста київська державна нотаріальна контора про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 28.10.2020 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яку успадкувала від ОСОБА_3 як її онука. В свою чергу, ОСОБА_3 була спадкоємцем 1/2 частин квартири АДРЕСА_1 після смерті рідної сестри ОСОБА_4 . Позивачка зазначила, що при оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом дізналась, що інша частка на вказану квартиру згідно інформаційної довідки комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 17.06.2003 № 11-3982, зареєстрованого в БТІ 19.06.2003 за реєстровим № 3470. Відповідач ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . ОСОБА_2 за життя рідної сестри ОСОБА_4 від якої успадкувала 1/2 частини у квартирі АДРЕСА_1 за законом, життям та здоров`ям ОСОБА_4 не цікавилась, матеріальну допомогу не надавала, є громадянкою російської федерації, проживає за межами України тривалий час. Позивачка разом з ОСОБА_3 опікувалась ОСОБА_4 , доглядала її протягом 1995 - 2002 років і до дня її смерті, надавали фінансову допомогу. У зв`язку з вищевикладеним просить у позові встановити факт ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунути її від права на спадкування.
Ухвалою суду від 23.09.2022 було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку позовного (загального) провадження.
Ухвалою суду від 19.05.2023 задоволено клопотання позивача та витребувано спадкову справу з Шостої київської державної нотаріальної контори а також закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги викладені у позовній заяві підтримала в повному обсязі.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
Згідно з частиною 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
З матеріалів спадкової справи № 142/02 ОСОБА_4 , наданої Шостою київською державною нотаріальною конторою судом встановлено, що спадкове майно померлої складалось з квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право на власність від 05 січня 1998 року, виданого згідно з розпорядженням ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» № 698. Після її смерті квартира була успадкована її сестрами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2003, зареєстрованого в реєстрі № ІІ-3982 спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 є сестра померлої, громадянка російської федерації - ОСОБА_2 , яка мешкає в російській федерації, АДРЕСА_2 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2002 спадкоємцем 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 є сестра померлої - ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_3 .
Як свідчать надані позивачем докази, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияницею А.Ф., 28.10.2020 ОСОБА_1 - онука ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала у спадщину 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , на підставі заповіту, посвідченого 27.10.2017.
Відповіднно до ч. 2 ст. 267 СК України Повнолітні брати і сестри зобов`язані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу.
Позивач стверджує, що разом з ОСОБА_3 здійснювали догляд за ОСОБА_4 , інших родичів, дітей, крім сестер та позивачки вона не мала. ОСОБА_4 хворіла, систематично перебувала у стаціонарі, страждала на фізичні розлади, самостійно не була в змозі забезпечити нагальні потреби та потребувала догляду, що було підтверджено допитаним в судовому засіданні свідком ОСОБА_5 .
Як свідчать пояснення ОСОБА_1 відповідач життям та здоров`ям ОСОБА_4 не цікавились, родинні стосунки з нею не підтримувала, виїхала у 1974 році до російської федерації, має російське громадянство, що підтверджується документами зі спадкової справи, жодного разу не відвідувала рідних сестер у Києві, не приймала участі у покращенні становища ОСОБА_4 , не надавала їй матеріальної допомоги, своєю бездіяльністю по відношенню до рідної сестри порушила не лише норми моралі, але й приписи закону, опікувались нею позивачка та друга сестра - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила суду, що перебувала у дружніх стосунках з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , були подругами дитинства, вчились разом у школі, підтримували одна одну усе життя. Натомість відповідач ще у 1974 році виїхала у м. Ростов російської федерацїї, з цього часу проживає там, родинні стосунки з рідною сестрою ОСОБА_4 не підтримувала, станом здоров`я не цікавилась, про її хвороби і смерть дізналась від сестри ОСОБА_3 , участь у похованні не приймала.
Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови , якщо таке право на спадкування існує.
Статтею 1224 ЦК України визначено коло осіб, які позбавляються суб`єктивних прав на спадкування, незважаючи на те, що існували певні передумови для закликання їх до спадкування - призначення спадкоємцями у тексті заповіту, наявність певного ступеня спорідненості, перебування у шлюбі зі спадкодавцем або на його утриманні протягом встановленого строку.
З аналізу норм ст.1224 ЦК України вбачається, що законодавець визначив дві групи негідних спадкоємців - осіб, які усуваються від права на спадкування.
До першої належать особи, які не вправі спадкувати ні за заповітом, ні за законом (частини 1-2 ст.1224 ЦК України).
До другої групи (ч.ч.3-5 ст.1224 ЦК України) належать спадкоємці, чиї проступки не становлять настільки великої суспільної небезпеки, як правопорушення осіб, зазначених у частинах 1,2 даної статті. Тому ці особи усуваються тільки від спадкування за законом, а право призначити їх спадкоємцями у тексті заповіту у спадкоємця зберігається.
Виходячи з положень частини 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.
Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.
Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.
Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.
За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).
При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.
Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається як на підставу усунення відповідача від права на спадкування на наявність обставин, визначених у ч. 3 ст. 1224 Цивільного кодексу України, мотивує тим, що відповідач - сестра спадкодавця, не забезпечила належної допомоги останній, враховуючи що ОСОБА_4 була похилого віку, хворіла та потребувала стороннього догляду, що дає підстави для усунення відповідача від права на спадкування майна після смерті сестри.
Враховуючи, що викладені обставини справи були підтверджені допитаним в судовому засіданні свідком, протилежного стороною відповідача не доведено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 76-80, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд , -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шоста Київська державна нотаріальна контора про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Встановити факт ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_4 та усунути від права на спадкування спадщини ОСОБА_2 на 1/2 частини квартири номер АДРЕСА_1 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
відповідач: ОСОБА_2 , остання відома адреса АДРЕСА_5 .
Суддя Р.В. Новак