Єдиний унікальний номер 725/6359/22
Номер провадження 2/725/840/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді - Нестеренко Є.В.

за участю:

секретаря судового засідання Пентелюк П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 31.10.2022 року звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення часток у праві спільної сумісної власності на майно набуте у шлюбі.

В обґрунтуванні якого, зазначила, що вони з відповідачем з 15.07.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці 17.08.2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Зазначає, що під час перебування у шлюбі в 2010 році сторонами було прийнято рішення про придбання в інтересах сім`ї квартири у м. Чернівці. Оскільки всієї суми на придбання квартири у той час у них не було, вони вирішили придбати житло на стадії будівництва зі сплатою щомісячних внесків на рахунок будівельної компанії. З цією метою між ТОВ «Чернівціжитлобуд» та відповідачем було укладено договір будівельного підряду, предметом якого було будівництво трьохкімнатної квартири під проектним АДРЕСА_2 .

Вказує, що протягом двох з половиною років до закінчення будівництва сторони здійснювали щомісячні платежі на рахунок забудовника та 10.01.2013 року виплативши суму повністю зареєстрували своє право власності на вказане майно за спільним погодженням на відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами.

Позивачка стверджує, що вказане майно було придбано за рахунок сімейних заощаджень сторін, однак відповідач після погіршення їхніх відносин та фактичного розірвання шлюбу не вважає її співвласником спільно набутого майна та оспорює її право на рівну частку у цьому майні, зняв її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, а тому вважає, що вона як співвласник має право на визначення розміру своєї частки у праві спільної сумісної власності, оскільки в іншому випадку вона буде позбавлена можливості користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.

На підставі вищевикладеного, просить суд, визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 84,60 кв.м., у тому числі житловою 43,90 кв.м. яка складається із трьох житлових кімнат, припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 та стягнути витрати пов`язані зі розглядом справи.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 09.12.2022 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 09.01.2023 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

До початку судового засідання представник позивачки, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позову наполягає.

До початку судового засідання відповідач, подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, вказавши що у процесі будівництва та облаштування житла відповідачка особистої участі не приймала, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Сторони з 15.07.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці 17.08.2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

10.11.2011 року між ТОВ «Чернівціжитлобуд» та ОСОБА_2 було укладено договір будівельного підряду, предметом якого було будівництво трьохкімнатної квартири під проектним АДРЕСА_2 .

Згідно копій квитанції у період від моменту укладення договору будівельного підряду до готовності нерухомого майна до експлуатації ОСОБА_2 сплачувались щомісячні внески на рахунок ТОВ «Чернівціжитлобуд».

В листопаді 2012 р. трьохкімнатна квартира під проектним АДРЕСА_2 була готова до експлуатації, що підтверджується копією Акту прийому-передачі закінченої будівництвом квартири від 22.11.2012 року.

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Чернівціжитлобуд» замовнику ОСОБА_2 від 22.11.2012 року вартість квартири під АДРЕСА_2 оплачена повністю в розмірі 425674 гривень.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 10.01.2013 р. за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.08.2022 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Норми права, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Конструкція цієї норми свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

За змістом ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимог ч.ч.1,2,3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, визначення частки у спільній сумісній власності та презумпція рівності цих часток, а також припинення права спільної сумісної власності на майно має місце зокрема у разі поділу такого майна.

З огляду на викладене, аналізуючи досліджені у справі докази суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_2 , була набута позивачем та відповідачем під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, а тому є їхньою спільною сумісною власності, і з огляду на це підлягає поділу між ними на рівні частки.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачка у зв`язку із захистом свої прав понесла судові витрати які складаються із наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 11931 грн. 49 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4200 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України(договір, ордер, розрахунок,акт виконаних робіт, квитанції).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні у розмірі 100%.

Отже з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 11931 грн. 49 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4200 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2,15,16,141,365,368,372 ЦК України, ст.ст. 60,63,69,70,71 СК України, ст. ст. 141,258-259, 268, 273, 354-356 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про поділ спільного майна подружжя задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 84,60 кв. м., у тому числі житловою 43,90 кв. м. яка складається із трьох житлових кімнат.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,60 кв. м., у тому числі житловою 43,90 кв. м. яка складається із трьох житлових кімнат, залишивши її у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 11931 грн. 49 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4200 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко