Справа № 442/533/23
Провадження № 2-о/442/39/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2023 р. суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Павлів З.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановила:

30.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона є опікуном та законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дослідивши вказану заяву та додані до неї матеріали, суддя доходить до висновку, що у відкритті провадження по справі слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже метою фізичної особи звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.

Тобто, факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення та породжувати юридичні наслідки.

Згідно змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Чинним законодавством визначено порядок та компетенцію відповідних органів для прийняття рішення про призначення опікуна над малолітньою особою.

Так, відповідно до ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч.3 ст.243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч.1 ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про охорону дитинства "місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують серед іншого вирішення питань щодо встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.

Таким чином, судова процедура встановлення опіки над малолітньою особою, піклування над неповнолітньою особою є можливою лише у тому випадку, коли підставою для встановлення над дитиною опіки, піклування є справа, яка знаходиться у провадженні суду і у процесі розгляду якої стало відомо про те, що дитина залишилася без батьківського піклування (наприклад, при розгляді судом справи про позбавлення батьків батьківських прав чи про визнання їх безвісно відсутніми).

У таких випадках встановлення опіки здійснюється у тому самому провадженні, в якому розглядається така справа. У всіх інших випадках опіка, піклування над дитиною встановлюються органами опіки та піклування.

Вказані обставини свідчать, що уповноваженим органом для вирішення питання про встановлення піклувальника неповнолітній особі є відповідний орган опіки та піклування. При цьому, суд може встановити піклувальника неповнолітній особі лише в тому випадку, коли при розгляді справи буде встановлено, що ця особа позбавлена батьківського піклування і лише за поданням органу опіки та піклування.

З долученої до позовної заяви копії рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 17.08.2021 №267 вбачається, що над ОСОБА_3 та ОСОБА_2 встановлено опіку та призначено їх опікуном ОСОБА_1 , а також встановлено опіку над житлом та майном зазначених неповнолітніх дітей.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що вона є опікуном і законним представником малолітніх дітей, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки компетенція щодо призначення опікуна відноситься до повноважень іншого органу - Органу опіки та піклування, який на підставі чинного законодавства, ЦК України, Правил опіки та піклування, що затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680), Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, який затверджено постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866 та ін., прийняв зазначене вище рішення та встановив над ОСОБА_3 та ОСОБА_2 опіку та призначено їх опікуном ОСОБА_1 .

З таких підстав, суд вважає, що у відкритті провадження за даною заявою слід відмовити, оскільки вказане питання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а розглядається в позасудовому порядку, рішення якого може бути оскаржено до суду.

Керуючись ст. ст. 186, 315, 353 ЦПК України, -

постановила:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Павлів З.С.