Дата документу 27.03.2023
Справа № 334/3227/22
Провадження № 2/334/263/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

за участю секретаря Кириленка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Новікова Ігора Олександровича до Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім Олена Віталіївна про встановлення факту проживання однією сім`єю і отримання спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Новікова Ігора Олександровича звернулась до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім Олена Віталіївна про встановлення факту проживання однією сім`єю і отримання спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є позивачка ОСОБА_1 , інших спадкоємців першої черги немає.

Позивач ОСОБА_1 своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім Олени Віталіївни.

Однак, постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 238/02-31 від 22 вересня 2021 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки її чоловік не оформив спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 26.08.1986 року по 16.02.2007 року. Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Новіков І.П. позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача Запорізької міської ради проти задоволення позову заперечувала, вказавши, що відповідно до ст..1297 УК України встановлений обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно і оскільки ОСОБА_2 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщин, житловий будинок не може входити до складу спадщини після смерті чоловіка позивачки. Крім того, відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-07/3/7017 від 14.04.2021, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в період з 16.02.2007 по 16.12.2020. Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши свідчення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним.

Як встановлено в судовому засіданні та в вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серія НОМЕР_2 від 07 листопада 2020 року, виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) (а.с.17).

За життя, 14 вересня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 14 вересня 2019 року (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія НОМЕР_4 , виданого Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) 21 лютого 2020 року (а.с.22).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі Договору купівлі-продажу від 17 червня 1986 року, посвідченому державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстровий 14361.

За життя, 05 липня 2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Банковською Ю.В., реєстровий № 2177, яким все своє майно, д б воно не було та з чого б воно не складалось, а також все, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20).

На підставі ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В матеріалах справи є копія домової книги, в якій вказано, що за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані з 1986 року ОСОБА_6 , 1929 р.н., ОСОБА_3 , 1938 р.н. та ОСОБА_2 , 1969 р.н. (а.с.28).

На а.с.12 міститься Довідка від 23.11.2015 року, видана головою квартального комітету № 151 ОСОБА_4 , в якій вказано, що ОСОБА_2 , 1969 р.н. дійсно мешкав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 09.09.1993 року.

Згідно показів свідка ОСОБА_4 їй достовірно відомо, що за адресою АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_3 у 2005 році з нею постійно проживав її син, ОСОБА_2 . Спочатку у будинку мешкала сім`я із трьох осіб, спочатку помер батько ОСОБА_7 , за ним мати, ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є сусідкою сім`ї ОСОБА_9 , її сім`я дружила з сім`єю ОСОБА_9 , вони бачилися часто, їй відомо, що ОСОБА_10 мешкав разом з матір`ю на момент її смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду доказами, достатньо підтвреджується той факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, проживали разом за однією адресою.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого кодексом, він не завив про відмову від неї.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Новікова Ігора Олександровича до Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім Олена Віталіївна про встановлення факту проживання однією сім`єю і отримання спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 26.08.1986 року по 16.02.2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Добрєв М. В.