печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Сестро-Животовській А.В.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: ОСОБА_1 ,

відповідача-2: не з`явився,

третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач-1, ОСОБА_3 ), в якому, з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 07.09.2021 року, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу № 8046/2019/1568891 транспортного засобу марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 17.07.2019 року, укладений в Територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ МВС в м. Києві між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати з володіння ОСОБА_5 транспортний засіб марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2016 року. Вказує, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року у справі № 757/37200/16-ц, яке набрало законної сили, визнано автомобіль марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та визнано право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину вказаного автомобіля. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_6 склав заповіт, яким всі права та обов`язки, які належали йому на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому та усе майно, де б воно не перебувало та з чого би воно не складалося заповів ОСОБА_2 , отже позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 та 1/2 частина автомобіля марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 входить до складу спадщини. Листом від 10.01.2020 року за вих. № 02/01-16 Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмак О.О. повідомила, що 20.06.2019 року за заявою про прийняття спадщини колишньої дружини - ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 5/2019 року та 18.10.2019 року до вказаної спадкової справи було долучено заяву позивача про прийняття спадщини після смерті батька. Разом з тим, відповідач-1 17.07.2019 року уклала договір купівлі-продажу № 8046/2019/1568891 транспортного засобу марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_3 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_4 . Вказує, що такі дії відповідача-1 є незаконними, оскільки на момент укладення оспорюваного договору їй належала лише 1/2 частина спірного автомобіля, а розпоряджатися часткою померлого ОСОБА_6 вона не мала права, тому договір купівлі-продажу № 8046/2019/1568891 від 17.07.2019 року, укладений між відповідачем-1 та ОСОБА_4 є недійним. При цьому, оскільки 1/2 частина автомобіля марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 за життя належала на праві власності батьку позивача, то це майно входить до складу спадкової маси, та, ураховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , то він має право на 1/2 частину спірного автомобіля. Крім того, позивачу стало відомо про те, що 19.05.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу № 8041/2020/2001558 транспортного засобу BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 19.05.2020 року, відповідно до якого відповідач-2 відчужив спірний автомобіль на користь третьої особи. Вважає, що оскільки належна йому в порядку спадкування 1/2 частина автомобіля марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 незаконно поза його волею вибула з його власності внаслідок неправомірних дій відповідача-1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного ОСОБА_3 , яка не мала права його відчужувати, то він має право на витребування вказаного автомобіля у добросовісного набувача - ОСОБА_5 . За таких обставин, посилаючись на положення ст. ст. 203, 215, 230, 358, 328, 346, 388, 392, 658, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Крім того, позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві копію договору купівлі-продажу транспортного засобу BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 17.07.2019 року, укладеного в Територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ МВС в м. Києві між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки BMW5351 XDRIVE, державний номерний знак НОМЕР_4 , vin-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, власником якого є ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності в порядку спадкування, та підготовче засідання у справі призначено на 17.08.2020 року; клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково; витребувано від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві копію договору купівлі-продажу транспортного засобу марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 17.07.2019 року, укладеного в Територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ МВС в м. Києві між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року за заявою позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки BMW5351 XDRIVE, державний номерний знак НОМЕР_4 , vin-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, шляхом заборони розпорядження.

16.04.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшло клопотання, в якому остання просила розглянути заяву позивача про забезпечення позову.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2020 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача-1, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 07.12.2020 року.

26.08.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Бохненка С.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 проти позову заперечував, оскільки вважає недоведеними позивачем обставини щодо визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину автомобіля BMW5351 XDRIVE, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2013 року випуску на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року у справі № 757/37200/16-ц, оскільки вказане рішення не містить ідентифікаційного номеру складової частини - кузову автомобіля, що позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб, право власності на 1/2 частину якого просить визнати позивач, посилаючись на зазначення рішення суду. Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , 19.11.2013 року за відповідачем-1 було зареєстровано право власності на автомобіль BMW5351 XDRIVE, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску. Посилається на відсутність в діях ОСОБА_3 ознак навмисного введення в оману іншої сторони оспорюваного договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1568891 від 17.07.2019 року, оскільки з моменту реєстрації транспортного засобу по 17.07.2019 року записи до реєстраційних документів спірного транспортного засобу щодо інших співвласників не вносилися, а також не здійснювалася переєстрація автомобіля шляхом внесення змін до реєстраційних документів автомобіля щодо зазначення ОСОБА_6 як співвласника, зокрема, на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року у справі № 757/37200/16-ц. Отже, при укладанні оспорюваного договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1568891 від 17.07.2019 року, відповідач-1, маючи волю на передачу зареєстрованого за нею автомобіля, не здійснювала навмисне введення ОСОБА_4 в оману, відтак останній добросовісно набув право власності на транспортний засіб.

05.10.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві надійшла копія договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1568891 марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 17.07.2019 року, укладеного в Територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ МВС в м. Києві.

07.12.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4

07.12.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання, призначеного на 07.12.2020 року, за відсутності представника позивача.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Мельник С.Р. та залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності в порядку спадкування, в якості співвідповідача ОСОБА_4 (далі - відповідач-2, ОСОБА_4 ).

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року приєднано до матеріалів справи відзив відповідача-1 на позовну заяву, та у зв`язку із залученням до участі у справі співвідповідача, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 21.04.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2021 року внесено виправлення у резолютивну частину ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року у цивільній справі № 757/11703/20-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності в порядку спадкування, правильно зазначивши прізвище співвідповідача « ОСОБА_7 », замість помилково вказаного « ОСОБА_7 ».

21.04.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання, призначеного на 21.04.2021 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 07.09.2021 року.

10.08.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копії постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмак О.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2020 року; копії довідки Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмак О.О. від 18.03.2020 року за вих. № 13/02.14 та копії листа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмак О.О. від 18.03.2020 року за вих. № 12/02-14.

07.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій представник позивача просить залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 та витребувати з володіння ОСОБА_5 транспортний засіб марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Посилається на те, що позивачу стало відомо про те, що 19.05.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу № 8041/2020/2001558 транспортного засобу BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 19.05.2020 року, відповідно до якого відповідач-2 відчужив спірний автомобіль на користь третьої особи. Вважає, що оскільки належна позивачу в порядку спадкування 1/2 частина автомобіля марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 незаконно поза його волею вибула з його власності внаслідок неправомірних дій відповідача-1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного ОСОБА_3 , яка не мала права його відчужувати, то він має право на витребування вказаного автомобіля у добросовісного набувача - ОСОБА_5 . Крім того, представником позивача подано клопотання про витребування доказів, в якому остання просить витребувати у Регіонального центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві копію договору купівлі-продажу 8041/2020/2001558 транспортного засобу BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 19.05.2020 року укладеного в ТСЦ №8041 РЦС ГСЦ МВС в м. Києві між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

07.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Бохненка С.В. надійшла заява, про проведення підготовчого засідання, призначеного на 07.09.2021 року, без фіксування технічними засобами.

07.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання, призначеного на 07.09.2021 року, без фіксування технічними засобами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено; витребувано у Регіонального центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві копію договору купівлі-продажу 8041/2020/2001558 транспортного засобу BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 19.05.2020 року укладеного в ТСЦ №8041 РЦС ГСЦ МВС в м. Києві між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2021 року приєднано до матеріалів справи заяву представника позивача про збільшення позовних вимог; клопотання представника позивача про приєднання доказів, та у зв`язку із витребування доказів, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 27.01.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 24.05.2022 року.

24.05.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Лопатіна Г.В. надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5

24.05.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Лопатіна Г.В. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати у Регіонального центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві копію договору купівлі-продажу 8041/2020/2001558 транспортного засобу BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 від 19.05.2020 року укладеного в ТСЦ №8041 РЦС ГСЦ МВС в м. Києві між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

24.05.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Лопатіна Г.В. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 24.05.2022 року, без фіксування технічними засобами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Лопатіна Г.В., про залучення співвідповідача до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності в порядку спадкування відмовлено; залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності в порядку спадкування в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_5 (далі - третя особа, ОСОБА_5 ).

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 року, у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 03.08.2022 року.

03.08.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та підготовче засідання призначено на 29.11.2022 року.

29.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Гольдарба Я.Ю. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 29.11.2022 року, без фіксування технічними засобами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності в порядку спадкування, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 09.02.2023 року.

08.02.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Гольдарба Я.Ю. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 09.02.2023 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2023 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 23.05.2023 року.

23.05.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Гольдарба Я.Ю. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 23.05.2023 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній просив за наявності підстав залишити позов без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2023 року у зв`язку із першою неявкою позивача та його представника, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 11.07.2023 року.

23.05.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельник С.Р. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій остання зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вказане клопотання було передано головуючому судді 24.05.2023 року.

В судове засідання 11.07.2023 року з`явився представник відповідача-1. Представник позивача, відповідач-2 та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Так, судові повістки направлялись на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, конверти повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, оскільки судові повістки були направлені позивачу, відповідачу-2 та третій особі на адреси місця реєстрації останніх, проте, конверти повернулися із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", а учасники судового процесу про зміну адреси суд не повідомляли, то суд вважає, що судові повістки позивачу, відповідачу-2 та третій особі вручені. Представник позивача у клопотанні від 23.05.2023 року просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача.

Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідача-2 та третьої особи.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово представника відповідача-1, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого повторно 01.03.1990 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (том 1 а. с. 14).

05.04.2016 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 588, відповідно до якого заповів усі права та обов`язки, які належали йому на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому та усе майно, де б воно не перебувало та з чого би воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 (том 1 а. с. 12).

Крім того, суд встановив та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі та, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , 19.11.2013 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на автомобіль BMW5351 XDRIVE, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, факт придбання автомобіля BMW5351 XDRIVE, державний номерний знак НОМЕР_3 , під час шлюбу доведенню не підлягає.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року у справі № 757/37200/16-ц позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності задоволено; визнано автомобіль марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ; визнано право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину автомобіля марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 6 890,00 грн. Вказане заочне рішення суду набрало законної сили 26.10.2017 року (том 1 а. с. 10 - 11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 років, про що 02.05.2019 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 7505 (а. с. 13).

Згідно з копією довідки Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмак О.О. від 18.03.2020 року за вих. № 13/02.14 та копією листа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмак О.О. від 18.03.2020 року за вих. № 12/02-14, спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 є ОСОБА_2 (том 1 а. с. 112; 114).

18.03.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмак О.О. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину автомобіля марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 , та судового збору у розмірі 6 890,00 грн. після смерті ОСОБА_6 , оскільки транспортний засіб з 19.11.2013 року був зареєстрований за ОСОБА_3 , а з 17.07.2019 року - перереєстрований на нового власника (том 1 а. с. 113).

17.07.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1568891, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_4 автомобіль марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 (том 1 а. с. 79 - 80).

19.05.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8041/2020/2001558, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 автомобіль марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 (том 1 а. с. 125).

Як визначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів, в тому числі, вільне волевиявлення учасника правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину, якою встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ч. 3 ст. 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Отже, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Відтак, захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 , зокрема, посилався на те, що на момент укладення оспорюваного правочину відповідачу-1 не належав на праві власності автомобіль марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , оскільки заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року у справі № 757/37200/16-ц, яке набрало законної сили, вказаний автомобіль було визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та визнано право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину спірного автомобіля. Крім того, оспорюваним договором купівлі-продажу зачіпаються його права як спадкоємця після смерті ОСОБА_6 , оскільки 1/2 частина спірного автомобіля входити до спадкової маси.

Так, сторонами не заперечувалося, що з 19.11.2013 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на автомобіль BMW5351 XDRIVE, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (тут і далі, у редакції, чинній на момент ухвалення судом рішення про визнання права власності на частину автомобіля; далі - Порядок), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

Як визначено в п.п. 9 абз. 2 п. 8 Порядку, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Згідно п. 35 Порядку, перереєстрація транспортних засобів на одного з подружжя проводиться на підставі їх спільної заяви, свідоцтва про реєстрацію і засвідчених у встановленому порядку копії свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Підставою для перереєстрації транспортного засобу є також свідоцтво про реєстрацію та копії договору про поділ спільного майна подружжя, свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 здійснив перереєстрацію спірного автомобіля у межах визначеної йому судом частки після набрання законної сили заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року у справі № 757/37200/16-ц, тому відповідач-1, продала належний їй на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1568891 від 17.07.2019 року.

Отже, посилання позивача про відсутність у ОСОБА_3 права на відчуження автомобіля марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , у зв`язку з визнанням за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину вказаного автомобіля, не підтвердилося під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як визначено у ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як визначено у ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього (вказані правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12 та у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі № 754/11747/18 (провадження № 61-22947св19)).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як визначено у ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як визначено у п. п. 21, 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 2 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин. пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст. ст. 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст. ст. 387, 388 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст. ст. 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог ст. ст. 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».

За таких обставин, ефективним способом захисту права ОСОБА_2 , як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_6 , є віндикаційний позов до особи, за якою зареєстровано право власності на спірний автомобіль.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (п. 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17).

Проте, ураховуючи, що позивач є власником лише 1/2 частини автомобіля марки BMW5351 XDRIVE, 2013 року випуску, vin-код НОМЕР_1 в порядку спадкування після смерті батька, суд вважає, що у правовідносинах, які виникли між сторонами, ураховуючи те, що автомобіль є неподільною річчю, ефективним способом захисту порушеного права є пред`явлення позову про стягнення компенсації вартості частки позивача в праві спільної власності, а не витребування майна в порядку ст. ст. 387, 388 ЦК України, оскільки це не призведе до відновлення порушеного права.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту своїх прав також є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 року у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 року у справі № 200/606/18.

Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити належний позов до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц).

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 203, 204, 205, 215, 321, 386, 387, 388, 392, 1216, 1218, 1233, 1268, Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 82, 90, 92, 95, 133-141, 223, 258, 259, 263-268, 272, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач-1: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідач-2: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , інші дані невідомі.

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 , інші дані невідомі.

Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року у справі № 757/11703/20-ц, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 07.08.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко