Постанова

Іменем України

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 761/10033/22

провадження № 61-11715св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська, 13А», голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська, 13А» Пастушенко Галина Вікторівна, бухгалтер об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська, 13А» Тимощук Тетяна Степанівна,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року в складі судді Осаулова А. А. та на постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7,

Історія справи

Короткий зміст вимог позовної заяви

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСББ «Дмитрівська, 13А», голови правління ОСББ «Дмитрівська, 13А» Пастушенко Г. В., бухгалтера ОСББ «Дмитрівська, 13А» ОСОБА_5 про визнання права та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивував тим, що є співвласником квартири АДРЕСА_1 , який перебуває в управлінні ОСББ «Дмитрівська, 13А». Вказував, що відповідачі вчинили протиправні дії, спрямовані на блокування карток електронного доступу для користування ліфтами, в зв`язку з чим позивач та члени його сім`ї були позбавлені можливості користуватися ліфтами в будинку. Зазначав також, що в зв`язку з ненаданням послуг з користування ліфтами щомісячний платіж на утримання будинку та прибудинкової території підлягав зменшенню за період ненадання такої послуги.

ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення, яким:

визнати за ним право вільно користуватися усіма ліфтами у будинку;

зобов`язати ОСББ «Дмитрівська, 13А» та голову правління Пастушенко Г. В. зробити перерахунок зменшення суми щомісячних грошових внесків за ненадані послуги з користування ліфтами за період з 19 жовтня 2020 року до 30 листопада 2021 року;

зобов`язати голову правління ОСББ Пастушенко Г. В. протягом тижня з дня набрання рішенням законної сили виконати дії, спрямовані на проведення фінансового перерахунку за ненадані послуги з користування ліфтами;

зобов`язати бухгалтера ОСББ ОСОБА_5 протягом тижня з дня набрання рішенням законної сили виконати необхідні бухгалтерські дії для проведення перерахунку за період з 19 жовтня 2020 року до 30 листопада 2021 року;

зобов`язати ОСББ «Дмитрівська, 13А» протягом тижня з дня набрання рішенням законної сили здійснити за період з 19 жовтня 2020 року до 30 листопада 2021 року у бік зменшення перерахунок суми внеску на утримання будинку та прибудинкової території й надати довідку про виконання такого перерахунку.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року, у відкритті провадження в справі відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суди встановили, що в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувають цивільні справи № 761/43741/21 (17 січня 2022 року відкрито провадження) та № 761/398/22 (13 січня 2022 року відкрито провадження) за позовними вимогами ОСОБА_1 до тих самих відповідачів про той самий предмет та з тих же підстав.

Апеляційний суд відхилив доводи позивача про те, що в справі № 761/43741/21 подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки на час постановлення місцевим судом оскарженої ухвали питання про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 761/43741/21 не було вирішене.

Доводи позивача про те, що в зазначених справах відрізняється предмет позову, колегія суддів уважала безпідставними, оскільки предметом позову у всіх справах є припинення дій, що порушують право, та зобов`язання відповідачів вчинити дії для поновлення порушеного права. За висновком апеляційного суду суть правовідносин у всіх наведених справах тотожна та полягає в посиланні позивача на те, що йому чиняться перешкоди в користуванні ліфтами.

Суд апеляційної інстанції акцентував увагу позивача на тому, що в силу пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України він вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Суд зазначив, що збільшення або зменшення позовних вимог є правом, а не обов`язком позивача. Проте, вказана норма надає стороні можливість вирішити питання як щодо періоду (тривалості) неправомірних дій відповідачів, так і щодо суми, що підлягає стягненню або перерахунку, без звернення з новим позовом до тих же відповідачів, про той же предмет і з тих же підстав.

Колегія суддів уважала, що подання ОСОБА_1 трьох позовних заяв до одних і тих же відповідачів, про той же предмет і з тих же підстав з тією лише різницею, що позивач зазначив різні періоди порушення його прав, суперечить як завданням цивільного судочинства щодо ефективності захисту порушеного права, так і принципу процесуальної економії.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просив їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що в справі, яка переглядається, та в справах № 761/43741/21 і № 761/398/22 відрізняється предмет спору, оскільки позивач у кожній з наведених справ зазначав різні періоди порушення його прав унаслідок відсутності доступу до ліфтів у будинку, в зв`язку з чим позивач просив здійснити перерахунок нарахованих йому платежів за кожний з таких періодів. Вказує, що відповідачі продовжують порушувати його права й досі, перешкоджаючи йому та його сім`ї в користуванні ліфтами. За таких обставин уважає відсутніми підстави для відмови у відкритті провадження в справі на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху й надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2023 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків касаційної скарги для наведення інших підстав для поновлення строку.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження в справі та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У березні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Вухвалі Верховного Суду від 20 лютого 2023 року вказано, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При відмові у відкритті провадження в справі суд першої інстанції виходив із того, що в провадженні цього суду перебувають цивільні справи № 761/43741/21 та № 761/398/22 за позовами ОСОБА_1 до тих самих відповідачів про той самий предмет та з тих же підстав.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, провадження № 12-15гс19).

Тобто, для відмови у відкритті провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суд мав установити тотожність предмета й підстав позову, а також суб`єктного складу сторін у справах № 761/43741/21, № 761/398/22 та справі, яка переглядається.

Позивач у касаційній скарзі не заперечував, що суб`єктний склад у вказаних справах є ідентичним, а підставами пред`явлення позову в усіх перелічених цивільних справах є позбавлення позивача та членів його сім`ї можливості користуватися ліфтами в будинку.

Разом із тим, оскільки позивач не отримував послуг з користування ліфтами, він уважав наявними підстави для проведення перерахунку щомісячного платежу на утримання будинку та прибудинкової території, нарахованого йому за період:

в справі № 761/43741/21 - з 23 жовтня 2021 року до 30 листопада 2021 року;

в справі № 761/398/22 - з 16 грудня до 31 грудня 2021 року;

в справі, яка переглядається - з 19 жовтня 2020 року до 30 листопада 2021 року.

За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року позовну заяву в справі 761/43741/21 повернуто ОСОБА_1 в зв`язку з поданням ним заяви про залишення позову без розгляду.

При постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження в справі суд першої інстанції предмет та підстави позовів у справах № 761/43741/21, № 761/398/22 та № 761/10033/22 не аналізував, пославшись виключно на те, що в усіх справах ОСОБА_1 пред`явив позов про припинення дій, що порушують право, та зобов`язання вчинити дії.

Апеляційний суд установив, що в усіх указаних справах ОСОБА_1 зазначав інший період порушення його прав, проте вважав, що дії позивача з подання нових позовних заяв (замість збільшення позовних вимог в межах однієї цивільної справи) суперечить завданню цивільного судочинства та принципу процесуальної економії.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями (пункт 2 частини другої статті 44 ЦПК України).

Пославшись на те, що дії позивача з подання нових позовних заяв із зазначенням різних періодів порушення права суперечать завданню цивільного судочинства, апеляційний суд такі дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами не визнав.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 мав збільшити позовні вимоги в справі № 761/43741/21, а не звертатися до суду з іншими позовами, не відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу та обмежує передбачену в частині третій статті 12 ЦПК України можливість ОСОБА_1 на розпорядження своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки предмети позовів у справах № 761/43741/21, № 761/398/22 та № 761/10033/22 не є тотожними, суди зробили помилковий висновок про наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України підстав для відмови у відкритті провадження в справі, яка переглядається.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені судові рішення - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за позовною заявою.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за позовною заявою.

З прийняттям постанови суду касаційної інстанції ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року втрачають законну силу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук