Справа № 214/5938/22
Провадження № 4-с/177/1/23
У Х В А Л А

02.03.2023 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Демченка Андрія Григоровича, заінтересовані особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», на дії державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Демченко А.Г. звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з указаною скаргою, яка згідно з ухвалою цього ж суду від 19.12.2022 (а.с.21-22) передана на розгляд за підсудністю до Криворізького районного суду Дніпропетровської області та відповідно до ухвали від 20.01.2023 прийнята до провадження.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні в Саксаганському відділі державної виконавчої служби у м. Кривому Розі перебувало виконавче провадження № 50129113, з виконання виконавчого листа № 2/177/89/15 від 24.02.2015, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованості в розмірі 476489,31 грн, яке завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.

У рамках вказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 . У той же час, повертаючи виконавчий лист стягувачу, який повторно на виконання не надходив, державним виконавцем не вирішено питання про скасування арешту. Представник заявника стверджував, що у Саксаганському ВДВС відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 немає. Проте, звернувшись із заявою про зняття арешту до державного виконавця, ОСОБА_1 було безпідставно відмовлено, у зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду з указаною заявою та просить визнати дії Саксаганського ВДВС щодо не зняття арешту протиправними та зобов`язати Саксаганський ВДВС зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , що накладений у рамках виконавчого провадження № 50129113

Заявник ОСОБА_1 та його представник, адвокат Демченко А.Г. у судовому засіданні вимоги за заявою підтримали та просили її задовольнити з підстав, що наведені у ній. Також ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що арешт на його майно в рамках вказаного виконавчого провадження накладено державним виконавцем безпідставно. Про рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 йому раніше не було відомо та з ним він категорично не погоджується, вважає, що у нього відсутні будь-які зобов`язання перед ТОВ «Кредитні Ініціативи». Указана заборгованість з нього не стягувалася та у добровільному порядку він її не погашав.

Представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні також стверджував, що зняття арешту ніяким чином не порушить прав заінтересованої особи ТОВ «Кредитні Ініціативи», з огляду на те, що останнім пропущено строки повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Державний виконавець Саксаганського ВДВС правом на участь у судовому засіданні не скористався. Надав відзив на скаргу, відповідно до змісту якого, у її задоволені просив відмовити в повному обсязі. Не заперечував, після завершення 29.02.2016 виконавчого провадження № 50129113, на підставі постанови державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувану, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист № 2/177/89/15 від 24.02.2015 повторно на виконання не надходив. Однак, боржником ОСОБА_1 борг за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 у сумі 476489,31 грн на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» не сплачено, так само, останнім не сплачено виконавчий збір на користь держави в сумі 47648,93 грн та витрати виконавчого провадження.

Заінтересована особа ТОВ «Кредитні Ініціфтиви» правом на участь у судовому засіданні не скористалося, участі представника не забезпечило. Про день, час та місце розгляду вказаної скарги повідомлялися належним чином. Клопотань, заяв з процесуальних питань чи пояснень по суті скарги, суду не надано.

Судовий розгляд проведено у відсутності представника ТОВ «Кредитні Ініціфтиви», оскільки неявка останнього не перешкоджає розгляду скарги, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2015 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи» та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи», заборгованість за кредитним договором станом на 01.08.2014 у розмірі 476489,31 грн, а також витрати зі сплати судового збору в рівних частинах по 1827,00 грн з кожного (а.с.93-95).

Рішення суду набрало законної сили 24.02.2015

На підставі цього рішення та заяви представника ТОВ «Кредитні Ініціативи» від 28.08.2015 (а.с.114), Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 14.09.2015 направлено на адресу товариства виконавчі листи (а.с.117)

Як слідує з листа Саксаганського ВДВС (а.с.5) від 18.10.2022 № 13-34/54194, з 11.02.2016 по 29.08.2016 на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 50129112 за виконавчим листом № 2/177/89/15 від 24.02.2015, що виданий Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» у розмірі 476489,31 грн, яке завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Також лист містить інформацію про знищення виконавчого провадження, а також про необхідність сплати боржнику виконавчого збору у розмірі 10 % від суми, яка підлягає стягненню та витрат виконавчого провадження у розмірі 173,35 грн.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, у редакції чинній на час набрання судовим рішенням у справі № 177/2860/14-ц законної сили та ст. 18 чинного ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках,встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, тобто від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями, далі за текстом Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Статтею 30 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно зі ст. 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно зі ст. 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно зі ст. 48 цього Закону.

Для забезпечення реального виконання рішення, за правилами ст. 57 Закону № 606-XIV, застосовується арешт майна боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

За ч. 5 ст. 47 Закону № 606-XIV, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Аналогічні підстави повернення виконавчого листа стягувачу визначено і в п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у діючій редакції.

Статтею 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Як визначено ч. ч. 1, 2 ст. ст. 50 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (окрім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаний з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 3 ч. 5 ст. 60 наведеного Закону, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями), виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав неможливості встановлення особи боржника, з`ясування місце проживання, перебування боржника.

Окрім того, як встановлено у судовому засіданні, рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 залишається не виконаним, що не заперечується і самим заявником. При цьому, заявнику ОСОБА_1 , як солідарному боржнику, ніщо не перешкоджає добровільно виконати рішення суду, що є її обов`язком згідно з п. 9 ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України. Незгода заявника з рішенням суду від 15.01.2015 не є підставою для його невиконання. Доказів не набрання цим рішенням законної сили або ж його скасування суду не надано.

Не може бути безумовною підставою для зняття арешту з нерухомого майна боржника посилання представника ОСОБА_2 на пропуск стягувачем строку повторного пред`явлення на виконання виконавчого листа. Так, у разі пропуску такого строку, стягувач не позбавлений можливості заявити клопотання про його поновлення. Доказів того, що ТОВ «Кредитні Ініціативи» відмовлено у поновлені строку на пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, суду не наданою.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями) та ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII із змінами і доповненнями), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У свою чергу, згідно з ч. 6 та ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями) та ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII із змінами і доповненнями), боржник зобов`язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що рішення державного виконавця у вище вказаному виконавчому провадженні прийняті, а дії - вчинені, відповідно до закону, у межах наданих державному виконавцю повноважень, порушення прав заявника, як боржника у виконавчому провадженні, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, тому суд, керуючись ст. 451 ЦПК України, вважає за необхідне відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_1 , адвоката Демченка Андрія Григоровича, заінтересовані особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», на дії державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її складення та підписання суддею.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.03.2023.

Суддя: