Номер провадження: 22-ц/813/1833/23
Справа № 1512/8705/2012
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» звернулось до Київського районного суду м. Одеси із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с.1-3).

14 вересня 2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» про заміну сторони стягувача виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі № 1512/8705/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ "ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП", , у справі № 1512/8705/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видано дублікати виконавчих листів по справі 1512/8705/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 із зазначенням нового стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».

Поновлено строк для пред`явлення до примусового виконання дублікатів виконавчих листів про стягнення заборгованості по справі № 1512/8705/2012 (а.с.53-56).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінанс Проперті Групп» (а.с.58-61).

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

13 січня 2023 року Одеським апеляційним судом отримано клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про проведення судового засідання, призначеного на 19 січня 2023 року об 14 год 00 хв, в режимі відеоконференції.

16 січня 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про проведення судового засідання, призначеного на 19 січня 2023 року об 14 год 00 хв, в режимі відеоконференції задоволено.

До судового засідання, призначеного на 19 січня 2023 року в режимі відеоконференції доєданалася представник апелянта ОСОБА_3 . Інші учасники справи до відеоконференції не доєдналися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням та довідками, які містяться в матеріалах справи.

Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справі від сторін до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, ненадання жодних доказів щодо існування підстав для відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності інших учасників.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» суд першої інстанції виходив з того, що рішення не виконано є чинним, сума боргу є значною і неповернення грошових коштів може значно погіршити фінансовий стан товариства, а також з того, що докази повернення виконавчих листів до суду, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження», в матеріалах справи відсутні, що є поважною причиною для поновлення строку їх пред`явлення до виконання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, не може погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції, адже вони не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (м. Одеса, вул. Космонавтів 36, , к/р НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «Надра», МФО 380764) заборгованість за кредитним договором № 05/12/2007/840-К/1177 від 06 грудня 2007 року, а саме : заборгованість по кредиту -22483,49 дол. США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 179627,35 грн.; заборгованість по відсоткам - 8908,26 дол. США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 71170,76 грн.; пеня за порушення строку сплати кредиту - 4671,31 дол. США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 37320,50 грн.; штраф - 2390,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 19094,43 грн. а всього на загальну суму згідно позову - 38453,06 дол. США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 307213,04 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (м. Одеса, вул. Космонавтів 36, , к/р НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «Надра», МФО 380764) судові витрати у вигляді судового збору (державного мита) в сумі 3072,13 грн.

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА», та ТОВ "ФК "ДНІПРОФ1НАНСГРУП", , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №05/12/2007/840-К/1177 від 06.12.2007 року, перейшло до ТОВ "ФК"ДНІПРОФІНАНСГРУП".

20.08.2020 року між ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП", та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» укладені Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070 А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 05/12/2007/840-К/1177 від 06.12.2007р., перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження № 52372237 з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника було завершено в Першому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Звертаючись з апеляційною скарго, апелянт вказує на те, що заявник до суду звернувся лише у липня 2021 року, тобто, як вважає апелянт, заявником було пропущено всі строки, які передбачені законодавством щодо звернення з відповідними заявами. Також, апелянт наголошує на тому, що єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку їх пред`явлення до виконання заявником і судом першої інстанції вказується Акт про втрату оригіналів виконавчих листів, в свою чергу, як зазначає апелянт, вказаний акт не містить жодної дати крім дати його видачі, а саме 04 серпня 2020 року та не містить жодної інформації щодо обставин втрати, з урахуванням того, що відповідно до відомостей з системи виконавчих проваджень, виконавче провадження станом на 26.09.2016 року було завершено.

Колегія суддів вважає вказані доводи такими, що знаходять своє підтвердження в матеріалах справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону про виконавче провадження).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 Закону про виконавче провадження).

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених правових висновків Великої Палати Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у зазначеній справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Отже відповідно до правового висновку Великої палати, викладеному у постанові від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10 не можна замінити сторону виконавчого провадження, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах ВС, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів").

З огляду на зазначену правову позицію, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи, відсутні будь-які докази, як втрати виконавчого листа, так і докази поважності пропуску строку для його пред`явлення.

Наданий заявником Акт, підписаний уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», не містить дати його видачі, не містить жодних відомостей про втрату оригіналів виконавчих листів по зазначеній справі, а мітить лише посилання на те, що «всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам, які були в наявності банку , передано ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП" при укладенні договору про відступлення права вимоги. Всі інші виконавчі документи були втрачені під час процедури ліквідації ПАТ КБ НАДРА у звязку зі зміною керівництва банку, закриттям територіальних відділень банку та звільнень всіх місцевих співробітників».

Відповідно до ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на

Згідно з ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла станом на час винесення рішення по справі) виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до відомостей з системи виконавчих проваджень, виконавче провадження станом на 26.09.2016 року було завершено.

Згідно довідки, яка наявна в матеріалах справи, цивільну справу №1512/8705/2012 знищено за закінченням терміну зберігання.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, підстави для видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання відсутні, а тому, приймаючи до уваги висновки Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами та обставинами справи, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у вказаній справі, у зв`язку із чим, ухвалу Київського районного суду Одеської області від 14 вересня 2021 року слід скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом було сплачено за подачу апеляційної скарги 454 грн судового збору, що підтверджується квитанцією від 08.11.2021 року (а.с.71), які підлягають стягненню з заявника на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП»про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути з ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 454 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 03.02.2023 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Сегеда С.М.

Гірняк Л.А.