Справа № 510/781/22
Провадження № 2/510/464/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2023 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійська міська рада Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача у підготовче судове засідання не явився, надав суду заяву в якій просив просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував.

Представник позивача, ОСОБА_2 на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача , про що надала письмову заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 502175; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 288787; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 502174; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 268786; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.02.2015р.; копія заповіту ОСОБА_3 від 03.02.2015р., складений на ім`я ОСОБА_1 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.02.2018р.; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2022р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; газета «Ренійський вісник»; копія інформації Державного земельного кадастру від 25.05.2022р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2022р.; копія спадкової справи № 2/2016, яка відкрита після смерті ОСОБА_3 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . За життя йому на праві власності належало: земельна ділянка площею 3,7819 га., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 268786, земельна ділянка площею 0,1600 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 502175, земельна ділянка площею 0,1600 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 288787, земельна ділянка площею 3,4362 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 502174.

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, 03.02.2015р. залишив заповіт а ім`я позивача ОСОБА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Із спадкової справи № 2/2016, яка відкрита після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємиця за заповітом) звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину немає. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 25.05.2022р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову.

Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_3 та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплене заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємицею за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Вона у встановлений законодавством строк подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Представник відповідача по справі, не заперечує проти задоволення позивних вимог. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у його діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ренійська міська рада Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

земельну ділянку площею 3,7819 га кадастровий номер :01:002:0003, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована масив № 5-6 ділянка № НОМЕР_1 , на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту);

земельну ділянку площею 0,1600 га кадастровий номер :01:001:0046, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована масив № НОМЕР_2 ділянка № НОМЕР_3 , на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту);

земельну ділянку площею 0,1600 га кадастровий номер :01:001:0743, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована масив № НОМЕР_2 ділянка № НОМЕР_4 , на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту);

земельну ділянку площею 3,4362 га кадастровий номер :01:002:0407, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована масив № НОМЕР_1 ділянка № НОМЕР_5 , на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков