Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання Проценко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 , у якому просить суд:

- стягнути із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь суму завданої шкоди в розмірі 39 861 грн 86 коп., а також суму витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 250 грн 00 коп.;

- стягнути із ОСОБА_2 на її користь суму завданої шкоди в розмірі 12 830 грн 00 коп., суму завданої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн 00 коп., а також суму витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 250 грн 00 коп.;

- судові витрати покласти на відповідачів.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 січня 2022 року о 05 годині 25 хвилин в м. Черкаси по вулиці Гагаріна, 37, відповідач у справі ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням транспортним засобом та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.п. 2.3. б, 12.1. Правил дорожнього руху України.

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а володільцю вказаного автомобіля матеріальних збитків та моральної шкоди.

За даним фактом відносно відповідача були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та 122-4 КУпАП.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2022 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 3 400 грн 00 коп.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 перед третіми особами відповідно до договору страхування (страховий поліс № 203885795) була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Ліміт страхової відповідальності страховика по майнових збитках становить 130 000 грн 00 коп., а безумовна франшиза складає 2 500 грн 00 коп.

Згідно висновку судового експерта Березовського А.А. № 20 від 04 лютого 2022 року, складеного за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , та матеріального збитку, заподіяного власнику даного КТЗ внаслідок пошкодження при ДТП 29 січня 2022 року:

1) ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , на дату ДТП, до моменту ушкодження, складає 170 870 грн 00 коп. з ПДВ;

2) ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , після пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, становить 30 540 грн 00 коп. з ПДВ;

3) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП 29 січня 2022 року складає 170 870 грн 00 коп.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України та ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню їй відповідачами, складає: 170 870,00 - 30 540,00 = 140 330 грн 00 коп. з ПДВ.

Між тим, внаслідок настання страхового випадку відповідачем ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 13 липня 2022 року було сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 87 638 грн 14 коп.

Вказана виплата була здійснена згідно страхового акту № 47860/1/2022 від 16 травня 2022 року та розрахунку суми страхового відшкодування № 0 від 16 травня 2022 року і обрахована страховиком наступним чином: 130 000 - (198 289,25 - 108 151,11 2 500,00) = 87 638 грн 14 коп., де: 198 289 грн 25 коп. - розмір збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 (ринкова вартість автомобіля на дату ДТП до моменту ушкодження, визначена згідно звіту № 17676 від 05 травня 2022 року про оцінку вартості (розміру) збитків, виконаного ТОВ «СЗУ Україна»); 108 151 грн 11 коп. - вартість КТЗ на момент огляду, визначена згідно висновку № 17676/1 від 16 травня 2022 року про вартість придатних залишків, виконаного ТОВ «СЗУ Україна»; 2 500 грн 00 коп. - сума безумовної франшизи.

На переконання позивача, розрахована страховиком сума страхового відшкодування є невірною, не відповідає реальному розміру збитків, завданих позивачу, та не покриває розміру всієї шкоди, завданої внаслідок ДТП, а тому така різниця має бути стягнута із відповідачів в наступних розмірах:

- з відповідача 1 ПрАТ «СК «Євроінс Україна»: 130 000,00 - 87 638,14 - 2 500,00 = 39 861 грн 86 коп;

- з відповідача 2 ОСОБА_2 : 140 330,00 - 130 000,00 + 2 500,00 = 12 830 грн 00 коп.

Також, позивач вважає, що із відповідачів слід стягнути пропорційно її витрати на проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля згідно висновку експертизи № 20 від 04 лютого 2022 року в розмірі 2 500 грн 00 коп.

Окрім того, позивач вказує, що внаслідок ДТП та винних дій відповідача ОСОБА_2 її транспортний засіб було незворотньо знищено (ремонт визнано економічно недоцільним), внаслідок чого вона фактично втратила автомобіль, що викликало у неї душевні хвилювання та страждання, які, серед іншого, виразились у тому, що заподіювач шкоди ОСОБА_2 після скоєння ДТП не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення негативних наслідків свого діяння і завданої позивачу шкоди, а, навпаки, продовжуючи неправомірну поведінку та намагаючись уникнути відповідальності, зник із місця скоєння ДТП, і лише залучення правоохоронних органів надало можливість встановити та відшукати порушника, а також встановити обставини правопорушення. До того ж, позивач змушена була витрачати додатковий час на доведення винуватості ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, так як останній заперечував свою вину, допоки вона не була встановлена судом. З урахуванням наведеного, позивач стверджує, що вона зазнала моральної шкоди, розмір якої оцінює у 10 000 грн 00 коп., оскільки відшкодування їй лише матеріальної шкоди не призведе до ефективного та повного відновлення її порушеного права.

За наведених вище обставин позивач звернулася до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 15 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 19 жовтня 2022 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачам протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачам триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів /а.с. 42-44/.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання.

03 жовтня 2022 року, у межах строку, встановленого судом, від представника відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Морозової О.В. на офіційну електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, скріплений електронним цифровим підписом, у якому вона просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовити повністю /а.с. 55-57/.

На обґрунтування своєї позиції представник відповідача вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 , дійсно була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203885795 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Ліміт відповідальності страховика становить 130 000 грн 00 коп., а франшиза складає 2 500 грн 00 коп.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , 05 травня 2022 року складено звіт № 17676 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу складає 198 289 грн 25 коп.; вартість відновлювального ремонту становить 206 817 грн 40 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування); значення коефіцієнта фізичного зносу дорівнює 0,6133 %.

16 травня 2022 року додатково було складено висновок вартості придатних залишків № 17676/1, яким встановлено, що проведення відновлювального ремонту недоцільне з економічної точки зору. Утилізаційна вартість такого автомобіля (після ДТП) визначається як сума вартості металобрухту, залишкових вартостей придатних до подальшої експлуатації деталей та агрегатів, за вирахуванням вартості робіт на їхній демонтаж. Залишкова вартість транспортного засобу у пошкодженому стані складає 108 151 грн 11 коп.

Згідно з вимогами п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

16 травня 2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт по справі № 47860/1/2022 на суму 87 638 грн 14 коп. (ринкова вартість транспортного засобу до пошкодження, на момент ДТП, що складає 198 289 грн 25 коп., за мінусом вартості транспортного засобу в пошкодженому стані 108 151 грн 11 коп., та за мінусом франшизи 2 500,00 грн.

13 липня 2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 87 638 грн 14 коп.

З урахуванням наведеного, представник відповідача стверджує, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна», здійснивши виплату страхового відшкодування на користь позивача та відшкодувавши 87 638 грн 14 коп. відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у повному обсязі виконало свої зобов`язання страховика перед позивачем, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відсутні.

Слід зауважити, що документів, які підтверджують надіслання (надання) відзиву іншим учасникам справи, представником відповідача не надано, лише зазначено у змісті відзиву про те, що відзив на позовну заяву, підписаний цифровим підписом представника відповідача, направлено на офіційну електронну адресу позивача, вказану у позовній заяві /а.с. 57/.

Згідно із приписами статті 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відзив повинен містити, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

До відзиву, у тому числі, додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Разом з тим, враховуючи, що до відзиву на позовну заяву представником відповідача не було долучено жодних нових доказів і у цьому відзиві вона лише наводить аргументи на спростування позиції позивача, викладеної у позовній заяві, з метою з`ясування усіх обставин справи та задля уникнення надмірного формалізму, суд вважає необхідним розглянути дану справу з урахуванням вказаного відзиву.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року за ініціативою суду здійснено перехід з розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання на 17 листопада 2022 року /а.с. 60-61/.

17 листопада 2022 року у судовому засіданні представник позивача адвокат Кірса В.В. подав письмове клопотання про призначення експертизи /а.с. 73/ та наполягав на його задоволенні.

Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Старинцю М.В. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи /а.с. 82-85/.

02 січня 2023 року надійшов висновок експерта № 105 від 29 грудня 2022 року разом із додатками /а.с. 88-103/.

Ухвалою суду від 05 січня 2023 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 02 лютого 2023 року /а.с. 104/.

10 січня 2023 року представник позивача адвокат Кірса В.В. через канцелярію суду подав письмове клопотання про приєднання документів, а саме копії квитанції до прибуткового касового ордера № 55 від 09 грудня 2022 року на суму 5 000 грн 00 коп. за оплату судової автотоварознавчої експертизи, та просив суд врахувати її при вирішенні питання про розподіл судових витрат /а.с. 116,117/.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

При цьому, представник позивача адвокат Кірса В.В. у адресованій суду заяві заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а справу слухати без його участі. Додатково зазначив, що докази понесення позивачем витрат на правову допомогу надасть протягом 5 днів з дня ухвалення рішення /а.с. 119/.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про причини неявки суд не повідомили. Із заявами, клопотаннями, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не зверталися.

Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк ОСОБА_2 не скористався.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 29 січня 2022 року о 05 годині 25 хвилин відповідач у справі ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Черкаси по вулиці Гагаріна, 37, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припарковані автомобілі «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , та «ВАЗ 111130», д.н.з. НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п.п. 2.3. б, 12.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Після цього, ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху України /а.с. 7-8/.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 3 400 грн 00 коп. /а.с. 7-8/.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що у результаті ДТП, у вчиненні якої визнано винуватим ОСОБА_2 , було пошкоджено автомобіль марки «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого (як на момент дорожньо-транспортної пригоди, так і на даний час) відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є позивач у справі ОСОБА_1 /а.с. 11/.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина четверта статті 41 Конституції України проголошує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частинами першою та другою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 8 частини першої статті 16 ЦК України встановлено, що відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Факт завдання шкоди здоров`ю/майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала.

Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Разом з тим, частиною п`ятою статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За змістом статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Враховуючи, що відповідач у справі ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП керував автомобілем «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 , правомірно, тобто був законним володільцем транспортного засобу, адже відомостей про інше суду не надано, є підстави для висновку, що він вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Водночас, суд зауважує, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка відповідає за шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 ЦК України, якою передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Вказаною статтею також встановлено, що страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

За змістом пункту 1.4. частини першої статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 28 Закону № 1961-ІV закріплено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування підлягає зменшенню на суму франшизи.

Частиною третьої статті 988 ЦК України закріплено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до висновків про правильне застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

За вказаних обставин, враховуючи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач у справі ОСОБА_2 , на території України був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 203885795, суд дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода, що сталася 29 січня 2022 року, відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є страховим випадком, внаслідок якого у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» настав обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача, як потерпілої.

Позивач ОСОБА_1 , як власник автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , 03 лютого 2022 року звернулася до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з повідомленням про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою, а також із заявою про страхове відшкодування, з огляду на те, що саме у даного страховика відповідно до поліса була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 /а.с. 9-10, 12/.

Згідно копії звіту № 17676 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 05 травня 2022 року, складеного ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення відповідача у справі ПрАТ «СК «Євроінс Україна»:

- ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 198 289 грн 25 коп.;

- вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу без урахування фізичного зносу складових, що замінюються, становить 206 817 грн 40 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування);

- значення коефіцієнта фізичного зносу складових дорівнює 0,6133 %;

- вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням цього транспортного засобу, складає 198 289 грн 25 коп. /а.с. 13-15/.

З копії ремонтної калькуляції № 17676 від 05 травня 2022 року /а.с. 15 (зворот) - 17/ та копії аркуша перевірки даних № 17676 від 05 травня 2022 року /а.с. 17 (зворот)/ вбачається, що вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно даних документів, складає 206 817 грн 40 коп.

Із копії висновку вартості придатних залишків № 17676/1 від 16 травня 2022 року встановлено, що проведення відновлювального ремонту недоцільне з економічної точки зору. Утилізаційна вартість такого автомобіля (після ДТП) визначається як сума вартості металобрухту, залишкових вартостей придатних до подальшої експлуатації деталей та агрегатів за вирахуванням вартості робіт на їхній демонтаж. Вартість транспортного засобу у пошкодженому стані складає 108 151 грн 11 коп. /а.с. 19/.

З копії ремонтної калькуляції № 17676 від 16 травня 2022 року /а.с. 20/ та копії аркуша перевірки даних № 17676 від 16 травня 2022 року /а.с. 21/ слідує, що вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 384 903 грн 62 коп.

Суд не приймає до уваги звіт № 17676 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 05 травня 2022 року, висновок вартості придатних залишків № 17676/1 від 16 травня 2022 року, а також додані до них ремонтні калькуляції та аркуші перевірки даних, виготовлені ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна», оскільки у них відсутні відомості про те, що оцінювач ОСОБА_3 , який проводив дані дослідження, обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України, що суперечить вимогам частини сьомої статті 102 ЦПК України.

Водночас, згідно з копією висновку судового експерта автотоварознавця, оцінювача, СПД Березовського А.А. № 20 від 04 лютого 2022 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , та матеріального збитку, заподіяного власнику даного КТЗ внаслідок пошкодження при ДТП 29 січня 2022 року, наданого позивачем разом із позовом:

- ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , на дату ДТП 29 січня 2022 року, до моменту ушкодження, складає 170 870 грн 00 коп. з ПДВ;

- ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , після пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП 29 січня 2022 року, становить 30 540 грн 00 коп. з ПДВ;

- вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП 29 січня 2022 року, складає 170 870 грн 00 коп. /а.с. 24-29/.

З копії ремонтної калькуляції № 20 від 04 лютого 2022 року /а.с. 30 (зворот) - 31/ слідує, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 253 572 грн 73 коп.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера № 20 від 04 лютого 2022 року за проведення даного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено кошти в сумі 2 500 грн 00 коп. /а.с. 35/.

Разом з тим, згідно з висновком судового експерта Старинця М.В. № 105 від 29 грудня 2022 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у даній цивільній справі:

- ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 29 січня 2022 року, до моменту ушкодження, складає 167 561 грн 00 коп.;

- вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , що зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, станом на 29 січня 2022 року становить 138 197 грн 51 коп.;

- вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , що зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, станом на 29 січня 2022 року складає 246 599 грн 17 коп.;

- вартість автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , після пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, що сталася 29 січня 2022 року, становить 29 363 грн 00 коп.;

- розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що сталася 29 січня 2022 року, прирівнюється до його ринковій вартості на момент ДТП і складає 167 561 грн 00 коп. /а.с. 88-93/.

З ремонтної калькуляції № 105 від 29 грудня 2022 року /а.с. 94-95/ та аркуша перевірки даних № 105 від 29 грудня 2022 року /а.с. 95 (зворот)-96/ встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 246 599 грн 17 коп.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера № 55 від 09 грудня 2022 року за проведення даної судової автотоварознавчої експертизи позивачем сплачено кошти в сумі 5 000 грн 00 коп. /а.с. 117/.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що одні й ті самі обставини позивач доводить різними доказами з різним змістом.

Клопотань про проведення додаткової чи повторної експертиз стороною позивача заявлено не було.

При цьому суд позбавлений права збирання доказів за власною ініціативою, оскільки доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доведення підстав позову покладається на позивача. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" у випадку визначення збитків або розміру відшкодування проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим.

У постанові від 03 липня 2019 року в справі № 910/12722/18 Верховний Суд зазначив, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.

Слід зауважити, що висновок експерта № 105 від 29 грудня 2022 року був складений на підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2022 року, постановленої саме за клопотанням представника позивача, судовим експертом, який має відповідну кваліфікацію, у встановленому законом порядку. У висновку експерта наявна інформація про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України /а.с. 88/. Відтак, суд визнає висновок експерта № 105 від 29 грудня 2022 року належним та допустимим доказом по справі і покладає його в основу даного рішення.

Відповідно до страхового акту № 47860/1/2022 від 16 травня 2022 року /а.с. 22/ та розрахунку суми страхового відшкодування № 0 від 16 травня 2022 року /а.с. 23/ страховою компанією було сплачено страхове відшкодування в розмірі 87 638,14 грн., що визнається позивачем.

Розмір вказаного відшкодування визначено на підставі звіту № 17676 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 05 травня 2022 року, а також висновку вартості придатних залишків № 17676/1 від 16 травня 2022 року.

Між тим, позивач ОСОБА_1 стверджує, що розрахована страховиком сума страхового відшкодування є невірною, не відповідає реальному розміру завданих їй збитків та не покриває розміру всієї шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка, за її розрахунком, має бути стягнута із відповідачів в наступних розмірах:

- з відповідача 1 ПрАТ «СК «Євроінс Україна»: 130 000,00 - 87 638,14 - 2 500,00 = 39 861 грн 86 коп.,

- з відповідача 2 ОСОБА_2 : 140 330,00 - 130 000,00 + 2 500,00 = 12 830 грн 00 коп.

Слід зауважити, що позивач в основу своїх розрахунків поклала дані висновку судового експерта автотоварознавця, оцінювача СПД Березовського А.А. № 20 від 04 лютого 2022 року, тоді як суд, із наведених вище підстав, вважає вірним керуватися висновком експерта № 105 від 29 грудня 2022 року.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що відповідно до висновку судового експерта Старинця М.В. № 105 від 29 грудня 2022 року ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 29 січня 2022 року, до моменту ушкодження, складала 167 561 грн 00 коп., а після пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, що сталася 29 січня 2022 року, становить 29 363 грн 00 коп., отже розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню позивачу обома відповідачами, складає: 167 561,00 - 29 363,00 = 138 198 грн 00 коп; беручи до уваги, що в силу положень статті 30 Закону № 1961-IV даний транспортний засіб вважається фізично знищеним; а також враховуючи, що ліміт страхової відповідальності страховика по майнових збитках складає 130 000 грн 00 коп., а розмір франшизи становить 2 500 грн 00 коп., суд дійшов висновку про необхідність стягнення із відповідачів на користь позивача суми збитків, яка не покрита страховим відшкодуванням, у наступних розмірах:

- із відповідача 1 ПрАТ «СК «Євроінс Україна»: 130 000,00 - 87 638,14 - 2 500,00 = 39 861 грн 86 коп.,

- із відповідача 2 ОСОБА_2 : 138 198,00 - 130 000,00 + 2 500,00 = 10 698 грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог до відповідача 2 ОСОБА_2 у цій частині слід відмовити.

Щодо посилання ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на звіт № 17676 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 05 травня 2022 року, а також на висновок вартості придатних залишків № 17676/1 від 16 травня 2022 року, за якими визначено розмір виплаченого позивачу страхового відшкодування, то дані документи не враховуються судом, виходячи із наведених вище підстав.

До того ж, у п. 4.42 постанови від 06 липня 2018 року в справі № 924/675/17 Верховний Суд зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суми в розмірі 10 000 грн 00 коп. у відшкодування завданої моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 9 частини 2 статті 16 ЦК України встановлено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, наданих у п.п. 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Оскільки постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2022 року в справі № 711/1405/22 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд вважає доведеним, що останній є особою, яка зобов`язана відшкодувати моральну шкоду, завдану позивачу.

Суд вважає, що безперечно факт пошкодження, а, фактично, знищення автомобіля внаслідок ДТП створює його власнику дискомфорт, незручності, зміну життєвих планів через неможливість використання транспортного засобу для власних потреб, призводить до порушення сталого способу життя та потребує від власника додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

Також, суд враховує, що ОСОБА_2 після скоєння ДТП не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення негативних наслідків свого діяння і завданої шкоди, а, навпаки, залишив місце ДТП і лише залучення правоохоронних органів надало можливість позивачу встановити винуватця ДТП та його місцезнаходження.

Окрім того, позивач була змушена витрачати додатковий час і зусилля на доведення винуватості ОСОБА_2 у скоєнні ДТП у судовому порядку, так як останній заперечував свою вину.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що внаслідок ДТП позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду, стороною позивача доведено обсяг моральних страждань, а, відтак, наявні підстави для відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн 00 коп.

Питання щодо судових витрат вирішуються судом відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 473 гривні 40 копійок /а.с. 1,2/.

Зокрема, за вимогою про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 2 481 гривня 00 копійок.

При цьому, позивач помилково керувалася п.п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки він застосовується лише до позовних заяв про захист честі та гідності фізичної особи.

Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивач мала сплатити судовий збір у таких розмірах:

-992 грн 40 коп. за вимогою про стягнення суми завданої майнової шкоди із ПрАТ «СК «Євроінс Україна»;

-992 грн 40 коп. за вимогою про стягнення суми завданої майнової шкоди із ОСОБА_2 ;

-992 грн 40 коп. за вимогою про стягнення моральної шкоди із ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, однак вказаного клопотання до суду не надходило.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення суми завданої майнової шкоди задоволено у повному обсязі, з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» слід стягнути на її користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн 40 коп.

Так як позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завданої майнової шкоди задоволено частково (на 83,38 %), із ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 827 грн 46 коп., пропорційно розміру задоволення даної вимоги.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задоволено у повному обсязі, із ОСОБА_2 підлягають стягненню на її користь судові витрати по сплаті судового збору за даною вимогою в розмірі 992 грн 40 коп.

Окрім того, вирішуючи питання щодо стягнення із відповідачів на користь позивача витрат на проведення автотоварознавчих досліджень, суд зазначає наступне.

Пунктами 1,3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами частин 6-9 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Докази понесення судових витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 105 від 29 грудня 2022 рокув сумі 5 000 грн 00 коп. /а.с. 117/ подано представником позивача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Клопотань про зменшення розміру витрат на оплату послуг даного експерта від відповідачів не надходило.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога про стягнення із відповідачів на користь позивача судових витрат в частині витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 105 від 29 грудня 2022 року в сумі 5 000 грн 00 коп. є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, співмірною зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим експертом на виконання роботи, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а, отже, є такою, що підлягає до задоволення та стягнення із відповідачів у рівних частках, однак пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення суми завданої майнової шкоди задоволено у повному обсязі, з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» слід стягнути на її користь суму в розмірі 2 500 грн 00 коп. (5 000 / 2) у відшкодування витрат на залучення експерта та проведення експертизи.

Так як позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завданої майнової шкоди задоволено частково (на 83,38 %), із ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути суму в розмірі 2 084 грн 50 коп. (5 000 / 2 х 83,38 %) у відшкодування витрат на залучення експерта та проведення експертизи, пропорційно розміру задоволення цієї вимоги.

Разом з тим, враховуючи, що висновок судового експерта автотоварознавця, оцінювача СПД Березовського А.А. № 20 від 04 лютого 2022 року суд не поклав в основу даного рішення, підстав для стягнення із відповідачів на користь позивача витрат на проведення вказаного автотоварознавчого дослідження в сумі 2 500 грн суд не вбачає.

Керуючись Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", статтями 22, 23, 993, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, статтями 3-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 39 861 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят одна) гривня 86 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 10 698 (десять тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1 819 (одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять) гривень 86 копійок, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на залучення експерта та проведення експертизи суму в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на залучення експерта та проведення експертизи суму в розмірі 2 084 (дві тисячі вісімдесят чотири) гривні 50 копійок.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідачі:

- Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 102, м. Київ; .

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП у матеріалах справи відсутній.

Суддя: Т. А. Миколаєнко