Ухвала

Іменем України

02 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 357/15166/21

провадження № 61-613ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційні скарги адвоката ОСОБА_3 та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», подану представником Левіцьким Євгеном Вадимовичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконуючий обов`язки голови правління акціонерного товариства «Державний-експортно-імпортний банк України» Єрмаков Сергій Олександрович, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд: скасувати наказ АТ «Укрексімбанк» № 1968-к від 12 листопада 2021 року «Про звільнення» та поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішньої безпеки, цивільного захисту та охорони Департаменту банківської безпеки AT «Укрексімбанк»;

стягнути з АТ «Укрексімбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 листопада 2021 року по день прийняття судового рішення;

стягнути з АТ «Укрексімбанк» на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;

розподілити судові витрати.

26 липня 2022 року АТ «Укрексімбанк» подано зустрічний позов про відшкодування немайнової (моральної) шкоди, завданої приниженням ділової репутації, у якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрексімбанк» 500 000,00 грн в якості відшкодування (немайнової) моральної шкоди, завданої приниженням ділової репутації.

Ухвалою Білоцерківського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року у прийнятті зустрічного позову АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 про відшкодування немайнової (моральної) шкоди, завданої приниженням ділової репутації, відмовлено.

Зустрічну позовну заяву повернуто заявнику.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням АТ «Укрексімбанк»подало апеляційну скаргу.

Київський апеляційний суд постановою від 27 вересня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Укрексімбанк» залишив без задоволення, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року - без змін.

15 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява АТ «Укрексімбанк» про ухвалення додаткового рішення.

Київський апеляційний суд встановив зловживання представником АТ «Укрексімбанк» адвокатом ОСОБА_3 своїми процесуальними правами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року заяву відповідача, подану адвокатом ОСОБА_3, про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду, застосовано до адвоката ОСОБА_3 захід процесуального примусу у вигляді попередження.

У січні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, у якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції статей 44, 145 ЦПК України, просить скасувати оскаржену ухвалу в частині застосування до представника АТ «Укрексімбанк» ОСОБА_3 заходу процесуального примусу.

У січні 2023 року представник АТ «Укрексімбанк» Левіцький Є. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, у якій просить її скасувати в частині залишення без розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду і вирішення заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права, передбачених статтями 133, 270 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та їх гарантії.

Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої, другої вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому

Згідно частин першої, другої, пунктом 10 частини третьої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства (частини перша, друга статті 44 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, залишаючи заяву відповідача, подану адвокатом ОСОБА_3, про ухвалення додаткового рішення, без розгляду, встановив, що апеляційна скарга на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року подана АТ «Укрексімбанк», в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_3

Постановою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення на користь АТ «Укрексімбанк» судових витрат у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Копія постанови Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року отримана АТ «Укрексімбанк»28 вересня 2022 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2022 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29 листопада 2022 року.

15 листопада 2022 року представником АТ «Укрексімбанк» ? адвокатом ОСОБА_3 до Київського апеляційного суду подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якому представник просить вирішити питання про розподіл судових витрат без посилань на будь-які фактичні дані.

Супровідним листом від 18 листопада 2022 року матеріали цієї справи витребувано з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання за заявою від 16 листопада 2022 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2022 року провадження у справі зупинено до повернення матеріалів цивільної справи №357/15166/21 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Судове засідання, призначене на 29 листопада 2022 року о 14 годині 00 хвилин, суд ухвалив вважати таким, що не відбудеться.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно статті 7 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним З`їздом адвокатів України 2017 року, 09 червня 2017 року, зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 2019 року, 15 лютого 2019 року (далі - Правила) визначено, що у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Згідно статті 11 Правил зважаючи на суспільну значущість і складність професійних обов`язків адвоката, від нього вимагається високий рівень професійної підготовки, ґрунтовне знання чинного законодавства, практики його застосування, опанування тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, ораторського мистецтва. Адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

В преамбулі до Правил наголошено, що Адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури. Надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки. При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства в цілому, дотримання принципів законності і верховенства права.

Апеляційним судом установлено, що подана заява про ухвалення додаткового рішення не містить в собі будь-якого обґрунтування, а саме які судові витрати, в якому розмірі, понесені стороною та у який спосіб заявник просить їх розподілити.

Окрім того, встановлено, що заява про розподіл судових витрат подана за наслідками розгляду апеляційної скарги, в задоволенні якої стороні відмовлено, та відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати в цьому разі не підлягають розподілу. Представник АТ «Укрексімбанк» ? адвокат ОСОБА_3 повинна розуміти наслідки відмови в задоволення апеляційної скарги.

Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що вказане спрямоване не на реальний захист прав довіреної особи, а використання положень процесуального законодавства з метою затягування розгляду справи, що свідчить про зловживання представником процесуальними права, а тому до нього повинні бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді попередження.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина перша статті 143 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, врахувавши, що адвокат ОСОБА_3 під час подання заяви про ухвалення додаткового рішення виявила недобросовісне використання наданих їй законом процесуальних прав, правильно застосував частину третю статті 44 ЦПК України і залишив без розгляду подану нею заяву, застосувавши до ОСОБА_3 заходи процесуального примусу у вигляді попередження.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Посилання суду апеляційної інстанції на статтю 145 ЦПК України є помилковими, однак це не спростовує правильність застосування заходу процесуального примусу.

Судом апеляційної інстанції, встановлено, що заява про розподіл судових витрат подана за наслідками розгляду апеляційної скарги, в задоволенні якої стороні відмовлено.

Додаткове рішення про розподіл судових витрат ухвалюється в разі задоволення вимог апеляційної скарги, а в разі відмови всі судові витрати покладаються на апелянта.

Доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зі змісту касаційних скарг, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційних скарг матеріалів убачається, що вони є необґрунтованими, правильне застосування судом статті 44, а також статей 133, 143, 144, 270 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційні скарги є необґрунтованими та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_3 та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», подану представником Левіцьким Євгеном Вадимовичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконуючий обов`язки голови правління акціонерного товариства «Державний-експортно-імпортний банк України» Єрмаков Сергій Олександрович, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко