КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/4157/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.А.,

за участі секретаря Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Мещанінова Анатолія Михайловича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоноармійська, 17-б» про визнання незаконним розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, -

УСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоноармійська, 17-б» про визнання незаконним розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 87 від 27.01.2003 року «Про визнання жилого будинку АДРЕСА_1 аварійним та не придатним для проживання» та його скасування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від року № 306 було затверджено рішення Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» про надання двокімнатної службової квартири АДРЕСА_1 робітнику з комплексного прибирання будинків з прилеглими територіями ОСОБА_1 на родину з трьох осіб: він, дружина ОСОБА_3 та донька дружини ОСОБА_4 .

Після виключення даної квартири з числа службових підприємства відповідно до розпорядження Печерської в місті Києві державної адміністрації від 02.10.2014 року № 514 у позивачів відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон України «Про приватизацію») виникло право на приватизацію цієї квартири, у зв`язку з чим вони у 2020 році звернулись до органу приватизації державного житлового фонду Печерської районної в місті Києві держадміністрації із заявою та відповідними документами про приватизацію квартири. Проте, останнім було усно повідомлено, що дана квартира не може бути приватизована, оскільки будинок № 17-б знаходиться в аварійному стані, що виключає можливість приватизувати таку квартиру відповідно до Закону України «Про приватизацію».

Звернувшись до Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації з відповідним запитом щодо стану будинку АДРЕСА_1 та після отримання відповіді встановлено, що розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.01.2003 року № 87 вказаний будинок був визнаний аварійним та не придатним для проживання.

Посилаючись на незаконність вказаного розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.01.2003 року № 87 та порушення прав позивачів на приватизацію квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію», просили розпорядження скасувати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся його представник - адвокат Мещанінов А.М., який, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем у справі не надано доказів того, що спірний будинок перестав бути аварійним чи його стан виправлений внаслідок проведення капітального ремонту чи інших робіт під час звернення до суду. При цьому, суд погодився з тим, що оскаржуване розпорядження прийнято з порушенням положень п. 8 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визначення жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 №189 та ст. 15 ЖК УРСР.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що право на захист своїх порушених прав у позивачів виникло у 2020 році у зв`язку з відмовою у приватизації квартири.

Поза увагою суду залишилось те, що позивачам не було відомо про оскаржуване розпорядження, оскільки з часу вселення в квартиру на підставі ордеру вони проживали в ній весь цей час, були в ній зареєстровані, сплачували за комунальні послуги та будь-яких листів, вимог про виселення з цієї квартири у зв`язку з аварійним станом будинку позивачам не надходило.

Позивачі вважають, що єдиним ефективним способом захисту їх права на приватизацію квартири є визнання незаконним розпорядження Печерської РДА в місті Києві «Про визнання жилого будинку АДРЕСА_1 аварійним та непридатним для проживання, яке створює перешкоди та порушує їх право на приватизацію. Інших способів захисту їх порушених прав позивачі не вбачають.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що Печерська районна в місті Києві державна адміністрація є новоствореним органом державної влади (була утворена 31 жовтня 2010 року розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про організаційно-правові заходи, повязані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 №7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві» від 30.09.2010 №787) та не є правонаступником Печерської районної у місті Києві державної адміністрації. Враховуючи зазначене, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація не може бути відповідачем у даній справі, оскільки не приймала оспорювань розпорядження.

Крім того, вважає правильним висновок суду першої інстанції про ненадання позивачами доказів щодо задовільного технічного стану будинку, а неможливість приватизації квартири не може бути підставою для визнання будинку не аварійним та скасування спірного розпорядження.

Від представника третьої особи ОСББ «Червоноарміська, 17Б» - адвоката Склярова В.О. надійшли письмові пояснення, в яких представник третьої особи посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим і правомірним. Зазначив, що будівля за адресою АДРЕСА_1 має технічний стан, що відображений в Акті обстеження житлового будинку (а.с. 16), тобто аварійний. Позивачами не надано суду доказів того, що станом на дату розгляду справи будівля за вказаною адресою перестала бути аварійною, а також про те, що аварійний стан будівлі, що визначений в результаті обстеження, проведеного 17 липня 2002 року, був виправлений внаслідок капітального ремонту чи інших будівельних робіт.

В судовому засіданні представник позивача - Мещанінов А.М. підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просив її задовольнити.

Представник третьої особи ОСББ «Червоноарміська, 17Б» - адвоката Склярова В.О. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації №87 від 27 січня 2003 року, суд першої інстанції виходив із того, що таке розпорядження не могло порушувати права позивачів на приватизацію, оскільки таке право у них виникло з 2014 року. Крім того, судом встановлено,щопозивачі проживають у квартирі будинку, який визнано аварійним, даних щодо того, що будинок перестав бути аварійним чи його стан виправлений внаслідок проведення капітального ремонту чи інших робіт на час звернення до суду з позовом та розгляду справи в суді матеріали справи не містять, у зв`язку з чим і підстави для скасування розпорядження № 87 від 27.01.2003 року відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на нормах матеріального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням голови Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.01.2003 року № 87 визнано жилий будинок АДРЕСА_1 аварійним та не придатним для проживання (а.с. 15).

З вказаного розпорядження вбачається, що підставою для його видачі стали висновки спеціалістів бюро експертизи будівель споруд Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва щодо аварійного стану несучих конструкцій (від 10.11.1999 № 200), акт районної комісії по обстеженню стану житлових будинків (приміщень) комунальної власності району від 17 липня 2002 року про невідповідність жилих приміщень санітарним і технічним вимогам (а.с. 15).

Відповідно до акту від 17 липня 2002 року, складеного комісією у складі першого заступника голови Печерської райдержадміністрації, депутата районної Ради народних депутатів, першого заступника директора КП УЖГ «Печерськжитло», начальника відділу експлуатації жилого фонду, архітектора району, лікаря санепідемстанції, інспектора протипожежної охорони та за участю заступника голови Печерської райдержадміністрації, заступника директора КП УЖГ «Печерськжитло», начальника будлабораторії КП «Київжитлоспецекплуатація», головного конструктора НДІ «Проектреконструкці», у житловому будинку АДРЕСА_1 , 1917 року забудови, у 1967 році виконано капітальний ремонт без заміни дерев`яних нижче поверхових перекриттів. При його огляді встановлено, що будинок похилився в бік прилеглої будівлі кінотеатру «Київ», права бічна стіна має випуклість, зовнішні стіни головного та бокових фасадів пошкоджено вертикальними та похилими тріщинами. Спостерігається руйнування опорних зон перемичок над вікнами та перекіс на цегляних перемичках, балконні плити пошкоджені, оголені металеві вставки, дверні та віконні заповнення перекошені, над входом відсутній козирок. В приміщеннях сходової клітини - виконано підсилення конструктивних документів, які втратили монолітність, на верхньому поверсі мають місце сліди інтенсивного протікання даху. Паркетна підлога в квартирах хитка, місцями здута, віконні і дверні заповнення розсохлися, водонесучі мережі зношені, сантехобладнання візуально та фізично застаріле і потребує заміни. Відповідно до висновку Головного управління контролю за благоустроєм міста Київської міськдержадміністрації від 10.11.1999 р. за № 200 фізичний знос конструкцій будинку становить 63%, загальний технічний стан - ветхий, а стан основних несучих конструкцій аварійний (а.с. 16).

Підставою для складання акту стали висновок Головного управління контролю за благоустроєм міста Київської міськдержадміністрації від 10.11.1999 р. за № 200 та доповідна начальника ЖЕО-608.

За результатами проведеного обстеження будинку комісія зробила висновок, що будинок АДРЕСА_1 за станом основних несучих конструкцій - аварійний, за фізичним зносом конструкцій - ветхий, у зв`язку з чим він підлягає визнанню непридатним для проживання.

В подальшому, розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.10.2013 року № 585 квартира АДРЕСА_1 була включена до числа службової жилої площі Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» (а.с. 19).

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.06.2014 року № 306 було затверджено рішення Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик», про надання двокімнатної службової квартири АДРЕСА_1 робітнику з комплексного прибирання будинків з прилеглими територіями ОСОБА_1 на родину з трьох осіб: він, дружина ОСОБА_3 та дочка дружини ОСОБА_4 (а.с. 20).

Розпорядженням Печерської в місті Києві державної адміністрації від 02.10.2014 року № 514 затверджено рішення Комунального підприємства «Хрещатик», виключено двокімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 з числа службової житлової площі підприємства (а.с. 21).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами, що органом приватизації державного житлового фонду Печерської районної в м. Києві держадміністрації було усно відмовлено позивачам у приватизації, оскільки будинок № 17-б знаходиться в аварійному стані, що виключає можливість приватизувати таку квартиру відповідно до Закону України «Про приватизацію».

Звертаючись до суду із даним позовом, позивачі зазначали, що оспорюваним розпорядженням голови Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.01.2003 року № 87 порушується їх право на приватизацію житла, оскільки Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» забороняє приватизацію квартир (будинків), що перебувають в аварійному стані.

Надаючи оцінку таким доводам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість таких вимог, оскільки оспорювань розпорядження прийнято у 2002 році, тоді як право на приватизацію квартири виникло у позивачів у 2014 році.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію житлових приміщень з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що право на приватизацію квартири відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у позивачів виникло після виключення даної квартири з числа службових Розпорядженням Печерської в місті Києві державної адміністрації від 02.10.2014 року № 514 (а.с. 21).

З огляду на вказане, безпідставними є доводи позивачів про те, що їх право на приватизацію порушене у зв`язку із прийняттям розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.01.2003 року№ 87, оскільки таке розпорядження прийнято більш ніж на 11 років раніше, ніж позивачі вселились у спірне житло і набули право на приватизацію.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі дізнались про порушення свого права лише у 2020 році, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не спростовують вказаних вище висновків суду першої інстанції. Порушення може бути лише існуючого права, а на час прийняття оскаржуваного розпорядження, у 2003 році, позивачі у спірному будинку не проживали, права на приватизацію квартири у ньому не мали.

Суд першої інстанції також обґрунтовано послався на відсутність в матеріалах справи доказів, на підставі яких можна встановити, що будинок перестав бути аварійним чи його стан виправлений внаслідок проведення капітального ремонту чи інших робіт на час звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим і підстави для скасування розпорядження № 87 від 27.01.2003 року відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду щодо їх оцінки. Судове рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Мещанінова Анатолія Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03.03.2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.А.