09.03.2023 Єдиний унікальний номер 205/6395/18
Номер провадження: 2з/205/170/23
УХВАЛА
09 березня 2023 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, про визнання недійсним довіреності та договору купівлі продажу,-
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, про визнання недійсним довіреності та договору купівлі продажу.
Представник позивача у відкрите судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив вищевказаному заяву про забезпечення розглядати у його відсутність та задовольнити з мотивів, що в ній викладені.
Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з`явилася, про день та час проведення судового засідання повідомлялася належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Прибильський Віталій Геннадійович заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вже було забезпечено позов і по теперішній час вказана ухвала є дійсною, про що надав до суду відповідну заяву.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , у відкрите судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій проти задоволення заяви про забезпечення позову не заперечував та просив розглянути у його відсутність.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, у відкрите судове засідання не з`явилася, про день та час проведення повідомлялася належним чином.
Представник третьої особи ОСОБА_5 адвокат Маслов Сергій Семенович, також, заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вже було забезпечено позов і по теперішній час вказана ухвала є дійсною, про що надав до суду відповідну заяву. Також, заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Дослідивши матеріали справи у межах вирішення заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного висновку.
Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
При цьому, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Суд вказує, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить сторона позивача, у вигляді арешту є найбільш обтяжливим заходом, що підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби чи компетентним приватним виконавцем, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби, обмеженні права користування майном.
Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Також п.п. 1-4 названої постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
У даному випадку, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.
Рішення по вказаній цивільній справі чинності у передбаченому законом порядку не набрало, вказані вжиті судом заходи забезпечення позову не скасовані.

Таким чином суд вважає, що станом на день постановлення даної ухвали відсутні ризики утруднення виконання можливого позитивного рішення суду у даній справі, оскільки щодо спірного майна і так встановлена публічне обтяження та накладено заборону на його відчуження.

Вжиття заходів забезпечення позову в межах розгляду даної справи за вказаних умов фактично призведе до виникнення подвійного обтяження на одне те саме майно, на користь одних тих самих зацікавлених осіб.

Також пунктом 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У порушення вимог п.4 та п.6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві не вказані пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не обґрунтовано захід такого забезпечення позову.

У зв`язку з наведеним, суд вимушений постановити ухвалу про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, про визнання недійсним довіреності та договору купівлі продажу -відмовити.

Ухвала суд може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан