Постанова

Іменем України

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 305/1340/21

провадження № 61-4914св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів с. Богдан Богданівської сільської ради Рахівського району Закарпатського області, Відділ освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Богданівської сільської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року в складі судді Марусяк М. О. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року в складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Кондор Р. Ю., Мацунич М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів с. Богдан Богданівської сільської ради Рахівського району Закарпатського області (далі - ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан),Відділу освіти, науки, культури, сім`ї, молоді та спорту Богданської сільської ради та просила визнати незаконними та скасувати накази: від 29 червня 2021 року № 67-К/БШ «Про звільнення ОСОБА_1 »; від 30 червня 2021 року № 72-К/БШ «Про внесення змін до наказу від 29 червня 2021 року № 67-К/БШ»; від 30 червня 2021 року № 73-К/БШ «Про звільнення ОСОБА_2 » та поновити її на посаді вчителя географії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, щона підставі вищевказаних наказів 23 серпня 2021 року її звільнено з посади вчителя географії у зв`язку із закінченням терміну дії строкового трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Вважала, що її звільнено без законної підстави, оскільки факт закінчення строку обумовленої роботи не припиняє трудовий договір, якщо працівник продовжує працювати, а роботодавець не видає наказу про звільнення.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що звільнення позивача з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, проведено з дотриманням вимог закону.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для вирішення справи, зокрема не врахували, що вона мала намір продовжити трудові відносини з відповідачем, однак останній не уклав з нею трудовий договір на новий строк і таку відмову від прийняття на роботу не обґрунтував, чим порушив її право на працю.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

30 серпня 2022 року справа № 305/1340/21 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан та обіймала посаду вчителя географії.

28 квітня 2020 року ОСОБА_1 було запропоновано укласти строковий трудовий договір терміном на один рік з 01 липня 2020 року на виконання вимог закону «Про повну загальну середню освіту».

18 травня 2020 року позивач написала заяву, у якій просила перевести її з безстрокового трудового договору на строковий трудовий договір, терміном на один рік з 01 липня 2020 року.

05 червня 2020 року наказом директора ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан № 43-к/тр припинено безстроковий трудовий договір зі ОСОБА_1 з одночасним укладенням з нею строкового трудового договору (контракту) терміном на один рік з 01 липня 2020 року по 01 липня 2021 року.

Наказом ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан від 29 червня 2021 року № 67-К/БШ ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя географії у зв`язку із закінченням терміну дії строковою трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, днем 30 червня 2021 року.

30 червня 2021 року позивач звернулася до директора ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан із заявою про укладення строкового договору з 01 вересня 2021 року по 01 липня 2022 року, проте сторони не дійшли згоди щодо продовження дії строкового договору чи укладання нового договору.

Наказом ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан від 30 червня 2021 року № 72-К/БШ внесено зміни до наказу від 29 червня 2021 року № 67-К/БШ, зокрема надано позивачу щорічну основну відпустку за відпрацьований період на 56 календарних днів з 29 червня 2021 року по 23 серпня 2021 року з подальшим звільненням з 23 серпня 2021 року.

Наказом ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан від 30 червня 2021 року № 73-К/БШ ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя географії у зв`язку із закінченням терміну дії строковою трудового договору, днем 23 серпня 2021 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За приписами частин першої та третьої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладають у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, визначених законодавчими актами.

Установлено, що до 01 липня 2020 року позивач працювала у ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан на посаді вчителя географії на умовах безстрокового трудового договору.

16 січня 2020 року прийнято Закон України «Про повну загальну середню освіту» № 463-ІХ , яким визначено правові, організаційні та економічні засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти.

Абзацом 3 частини другої статті 22 цього Закону визначено, що педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років.

Підпунктом 2 пункту 3 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» передбачено, що до 01 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону.

На виконання вимог Закону 05 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Богдан укладено строковий трудовий договір на строк з 01 липня 2020 року по 01 липня 2021 року.

Підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України).

Припинення трудового договору за закінченням строку не вимагає додаткової заяви або волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору працівник вже висловив при написанні заяви про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. Тоді як для продовження строкового трудового договору на новий строк потрібно волевиявлення як працівника, так і роботодавця.

Установивши, що між сторонами був укладений трудовий договір на визначений строк, який закінчився, і роботодавець не висловив своє бажання продовжувати трудові відносини з позивачем після закінчення строку його дії, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що звільнення ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, відповідає нормам трудового законодавства.

Доводи касаційної скаргине дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів та стосуються переоцінки доказів, щов силу вимог статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Водночас Верховний Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 07 лютого 2023 року № 1-р/2023 у справі за конституційним поданням 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього частини другої статті 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» абзац третій частини другої статті 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року № 463-IX, визнаний неконституційним. Вказана обставина не може бути підставою для скасування Верховним Судом ухвалених у цій справі судових рішень, проте в силу вимог пункту 1 частини третьої статті 423 ЦПК України може бути підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріально і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов