24.03.2023 Провадження по справі № 2/940/95/23
Справа № 940/1277/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,

встановив:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № Д 08-01-01 МК від 15.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та спадкодавцем ОСОБА_2 , в сумі 6350,37 гривень та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.01.2008року між ПриватБанком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Д 08-01-01 МК, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 190000 грн. на строк до 11.01.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20% річних.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав ОСОБА_2 кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, на що останній виконував свої зобов`язання за договором та погашав заборгованість згідно графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На день його смерті зобов`язання за кредитним договором № Д 08-01-01 МК від 15.01.2008 року залишилося невиконаним, загальний борг на дату смерті становить 6350,37 гривень заборгованості за відсотками.

Після його смерті відкрилась спадщина, частину якої прийняла його дружина відповідач ОСОБА_1 24.12.2021 року позивач направив їй лист-претензію про погашення боргу спадкодавця, яка залишилася поза увагою відповідача, тому позивач просить стягнути дані кошти в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

При цьому відповідач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримала, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляла, відзиву на позов не надала.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 15.01.2008року між ПриватБанком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Д 08-01-01 МК, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 190000 грн. на строк до 11.01.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20% річних (а.с. 10-14).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав ОСОБА_2 кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, на що останній виконував свої зобов`язання за договором та погашав заборгованість згідно графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.11.2009 року (а.с. 19).

На день його смерті зобов`язання за кредитним договором № Д 08-01-01 МК від 15.01.2008 року залишилося невиконаним, загальний борг на дату смерті становить 6350,37 гривень заборгованості за відсотками (розрахунок заборгованості станом на 18.03.2022 року а.с. 6-9).

Після його смерті відкрилась спадщина, частину якої прийняла його дружина відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом № 2-967 від 13.11.2010 року (а.с. 93), № 2-969 від 13.11.2010 року (а.с. 95), № 2-568 від 19.04.2011 року (а.с. 124), зокрема, ОСОБА_1 успадкувала 1/6 частину автомобіля Renault 22 GVA 1, 1997 року випуску на суму 11341,66 грн., 1/6 частину причепа Schmitz SCO 24, 1986 року випуску на суму 5249,16 грн., 1/6 частину приватизованої земельної ділянки площею 3,631 га, розташованої на території Голодьківської сільської ради Тетіївського району Київської області на суму 7152 грн.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами тієї особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки первісного боржника на нового боржника.

Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`зані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Наведене дає підстави для висновку, що у кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Як встановлено в судовому засіданні, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 отримала 13.11.2010 року та 19.04.2011 року. Проте кредитор АТ КБ «ПриватБанк» не знав та не міг знати про прийняття відповідачкою спадщини після його смерті або про відмову від неї, в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про коло спадкоємців, які прийняли спадщину, зокрема про те, що спадщину прийняла ОСОБА_1 , тобто строки, передбачені ст. 1281 ЦК України порушені не були.

При розгляді справи суд встановив дійсний розмір вимог кредитора, а такожколо спадкоємців, які прийняли спадщину.

Щодо обсягу спадкового майна, то за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 640/6274/16-ц від 18.09.2019 року, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Поряд із цим суд, об`єктивно оцінивши обсяг спадкового майна померлого, що відійшло у власність відповідача, дійшов висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума заборгованості померлого ОСОБА_2 не перевищує вартості спадкового майна.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю та стягнути зі спадкоємця ОСОБА_1 6350,37 гривень заборгованості за кредитним договором № Д 08-01-01 МК від 15.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та спадкодавцем ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 гривня, що підтверджується платіжним дорученням від 09.11.2022 року (а.с. 32), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 525-527, 530, 536, 610, 1048, 1054, 1216, 1218, 1220, 1281, 1282 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, - 6350 (шість тисяч триста п`ятдесят) гривень 37 копійок заборгованості за кредитним договором № Д 08-01-01 МК від 15.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та спадкодавцем ОСОБА_2 , та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню судових витрат на рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович