Справа № 490/6603/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Марченку О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Миколаївська філія Товарної біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості», ППВПК «Кром», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на транспортний засіб, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Миколаївська філія Товарної біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості», ППВПК «Кром», у якому просить:

визнати дійсним договір купівлі-продажу від 14 березня 2005 року, укладений між нею та ППВПК «Кром», яке діяло від імені Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції в Миколаївській області за № 01 від 14 березня 2005 року;

визнати за нею право власності на транспортний засіб ГАЗ-2410, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2021 року відкрито провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Відповідач вказує на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом.

У судове засідання сторони не зявилися з невідомих суду причин. Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Між ОСОБА_1 та ППВПК «Кром», в особі директора Хоменка Євгена Романовича, який діє від імені Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції в Миколаївській області 14 березня 2005 року укладено Біржовий договір № 01 купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до пункту 1.1 предметом цього договору є автомобіль ГАЗ-2410, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 .

Ціна продажу цього автомобіля становить 1767, 70 грн, без урахування ПДВ (пункт 2.1 Біржового договору № 01).

В матеріалах наявна копія видаткової накладеної № РН-21/14-3 від 14 березня 2005 року на транспортний засіб ГАЗ-2410, 1991 року випуску, в якій одержувачем вказано ОСОБА_1 .

Цей Біржовий договір зареєстровано Миколаївською філією товарної біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості» відповідно до Правил біржової торгівлі за №01 від 10 березня 2005 року.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру серії 01АГ № 175999 позивач 14 березня 2005 року сплатила 1767 грн 00 коп. за придбання цього авто.

В матеріалах справи наявна копії технічного паспорта Авто-Мотомашини, в якій наведена коротка характеристика цього транспортного засобу, а саме: тим машини легковий; марка та модель Газ 2410; завод виробник ГАЗ; рік випуску 1991; шасі НОМЕР_2 ; кузов № НОМЕР_3 ; двигун НОМЕР_4 .

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області від 07 травня 2021 року № 31/14-н-8/012 позивачу повідомлено про те, що укладений нею Біржовий договір не відповідає вимогам Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.

Листом Головного управління ДПС у Миколаївської області від 14 липня 2021 року № 16038/6/14-29-13-23 позивачу повідомлено, що правонаступником Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції в Миколаївській області є Головне управління ДПС у Миколаївській області. Підстави для переукладання Біржового договору № 01 відсутні.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина перша статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); 4) у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); 5) про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу); 6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу); 7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу); 8) про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Позовна давність у чотири роки застосовується за вимогами про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (частина п`ята статті 258 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що позивач у травні 2021 року звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області (філія ГСЦ МВС) із заявою про реєстрацію транспортного засобу та 07 травня 2021 року отримав відмову у здійсненні такої реєстрації.

Відтак про порушення свого право позивач дізнався саме 07 травня 2021 року, з позов до суду звернувся 25 серпня 2021 року. Отже позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду із цими вимогами.

З огляду на зазначене суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності.

Щодо обґрунтованості позовних вимог, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частина перша статті 203 ЦК України вказує на те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина третя та четверта статті 203 ЦК України).

Згідно із частиною п`ятою та шостою статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (статті 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом (частина перша статті 656 ЦК України).

Аналіз норм Цивільного кодексу України дає можливості дійти висновку про те, що договір-купівлі продажу транспортного засобу укладається сторонами у простій письмовій формі. Надалі, має бути здійснена державна реєстрації транспортного засобу у визначеному законом порядку.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що між позивачем та ППВВПК «Кром» 14 березня 2005 року укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, за який нею сплачено суму, визначену у цьому договорі. Будь-яких доказів того, що сторонами договору не були дотримані вимоги статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. За такого суд дійшов висновку, що сторонами цього договору дотримано усіх, визначених законодавством умови договору-купівлі продажу транспортного засобу. Отже, договір купівлі-продажу, який є предметом спору у цій справі є дійсним.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, враховуючи те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу був укладений та відбулося його повне виконання суд вважає за можливе визнати Договір купівлі-продажу транспортного засобу дійсним та визнати за позивачем право власності на означений транспортний засіб. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір подано під час звернення до суду із цим позовом.

Керуючись статтями 13, 19, 48, 81, 89, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати договір купівлі-продажу від 14 березня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ППВПК «Кром», яке діяло від імені Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції в Миколаївській області, за №01 від 14 березня 2005 року - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб ГАЗ-2410, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.М. Шолох