Справа № 303/5521/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ДЖУГИ С.Д., ФАЗИКОШ Г.В.

за участю секретаря ЗУБАШКОВА М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/5521/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 липня 2022 року, повний текст якого складено 25 липня 2022 року, головуючий суддя Монич В.О., -

встановив:

25.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 мотивуючи таким.

Позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Гітік О.В. 03.10.2008 за реєстровим № 3-1881, на праві спільної часткової власності належать 20/40 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , та двох земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0373 і :01:002:0374 загальною площею 944 кв. м за цією ж адресою.

Відповідачі є співвласниками вказаного домоволодіння в таких частках: ОСОБА_2 9/80; ОСОБА_3 3/80; ОСОБА_4 2/80; ОСОБА_5 14/80 частини, ОСОБА_7 12/80.

Домоволодіння складається з житлового будинку «А» загальною площею 118 кв. м, житлового будинку «Б-Б» загальною площею 234,9 кв. м, літньої кухні «Й», сараю «Г», сараю «Л», вбиральні «О», вбиральні «К», сараю «Е», сараю «Д», сараю «М», насосу «Н», споруд 1-4 і розташоване на земельній ділянці площею 1912 кв. м.

Фактично у користуванні позивачки знаходиться трикімнатний житловий будинок загальною площею 118 кв. м, житловою площею 59,80 кв. м, допоміжною площею 58,30 кв. м, позначений у технічному паспорті літерою «А» та господарські будівлі: літня кухня літ. «Й», сарай літ. «Е», сарай літ. «Д», споруди огорожа, металева сітка на бетонному цоколі, позначені на схемі № 1.

Житловий будинок та господарські будівлі мають окремі системи життєзабезпечення і згідно з висновком щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна від 09.09.2020 № 323 за технічними показниками може бути виділений в окреме домоволодіння.

Інші співвласники (відповідачі) зі своїми родинами проживають в окремих квартирах, розташованих у житловому будинку літ. «Б» та користуються окремими господарськими будівлями і спорудами.

Відповідно до положень ст.ст. 364, 380 ЦК України та інших норм закону, якими регулюються правовідносини щодо права власності, позивачка має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, виділ часток (поділ житлового будинку), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Частка домоволодіння, яка є у власності позивачки, відповідає необхідним для її виділу в натурі критеріям, такий виділ не порушить прав відповідачів і технічного стану будинку. Тим же критеріям відповідають і частки відповідачів у домоволодінні.

Відтак домоволодіння по АДРЕСА_1 може бути поділене в натурі з припиненням права спільної часткової власності, новоутворений об`єкт нерухомості скрадатиметься з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Й», сараїв літ. «Е», «Д», споруди № 1.

Втім, у позасудовому порядку врегулювати спір неможливо, оскільки між співвласниками існує конфлікт із приводу сплати податків за домоволодіння та за присадибну земельну ділянку.

Посилаючись на ці обставини, позивачка ОСОБА_1 просила:

виділити їй зі складу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у натурі в окреме домоволодіння 40/80 часток домоволодіння, які належать їй на праві спільної часткової власності:

житловий будинок, позначений на схемі розташування будівель та споруд у Технічному паспорті, виготовленому 09.09.2020, як будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами літерою А, загальною площею 118,10 кв. м житлова площа 59,80 кв. м, допоміжна 58,30 кв. м: закрита веранда площею 5,30 кв. м № 1-1, коридор площею 3,90 кв. м № 1-2, передпокій площею 20,00 кв. м № 1-3, житлова кімната площею 21 кв. м № 1-4, житлова кімната площею 22,80 кв. м № 1-5, житлова кімната площею 16,00 кв. м № 1-6, кухня площею 13,80 кв. м № 1-7, комора площею 7,00 кв. м № 1-8, ванна кімната площею 5,20 кв. м № 1-9, комора площею 3,10 кв. м № 1-10,

господарські будівлі та споруди: літня кухня, позначена на схемі розташування будівель і споруд літерою Й, сарай, позначений на цій же схемі літерою Е, сарай, позначений на цій же схемі літерою Д, споруди огорожа, металева сітка на бетонному цоколі, позначені на цій же схемі № 1, та

припинити право спільної часткової власності на належні їй 40/80 частин вищевказаного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24.11.2021 замінено неналежного відповідача ОСОБА_7 на ОСОБА_6 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25.07.2022 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості, оскільки домоволодіння належить шести співвласникам на праві спільної часткової власності, у зв`язку з чим виділ частки в ньому лише для позивачки є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності припиняється. Позивачка ж заявила вимогу саме про виділ належної їй частки у праві спільної часткової власності за правилами ст. 364 ЦК України і не заявляла позовних вимого про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку ст. 367 ЦК України.

Позивачка ОСОБА_8 оскаржила рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального права. На обґрунтування скарги наводить загалом ті самі доводи, якими мотивувався позов. Крім того, зазначає, що твердження суду про те, що припинення права спільної часткової власності в даному випадку суперечить вимогам ст. 364 ЦК України незаконне, оскільки порушує гарантоване законом право власності позивачки.

Суд неправильно витлумачив правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 19.05.2021 у справі № 501/2148/17, оскільки виділ частки неможливий, а майно підлягає поділу в разі, коли воно на праві спільної часткової власності належить двом власникам. У разі ж, коли власників більше ніж два, виділ майна зі спільної часткової власності можливий і відносини спільної часткової власності припиняються для співвласника, майно якого виділене в натурі, проте зберігаються для інших співвласників.

Тому суд неправильно визначив суть позову та невірно вирішив спір.

Позивачка просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, оглянувши інвентаризаційну справу № 782/754 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами законодавства про право власності в редакції, чинній на час виникнення юридичних фактів, що мають значення.

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 2, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

обов`язок доказування позову лежить на позивачеві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 4, 6, 86 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.ст. 2, 4, 8, 12, 13, 48, 55 Закону України «Про власність», ст.ст. 11, 316-319, 321, 328, 355-358, 364, 367, Глави 29 ЦК України (2003 р.), інших норм законодавства, якими з урахуванням часу виникнення відповідних юридичних фактів регулюються спірні правовідносини:

право власності набувається в порядку, визначеному законом, і лише як таке підлягає захисту;

ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні;

право спільної часткової власності співвласники здійснюють за взаємною згодою, відповідно до їх часток у праві власності;

співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю;

кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації;

співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності;

якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою;

право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання;

у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації;

майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними;

у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється;

у разі недосягнення співвласниками згоди відповідний спір вирішується судом.

На час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, що розглядається, і на час вирішення справи судом за даними, наявними в цивільній справі та в інвентаризаційній справі № 782/754 (інформації від 03.09.2020 № 222563548, від 25.10.2021 № 281028448 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дані правовстановлюючих і технічних документів):

розташоване та обліковане за адресою: АДРЕСА_1 домоволодіння складається з двох житлових будинків, позначених на плані літерами «А» (загальна площа 118 кв. м) і «Б-Б» (загальна площа 234,9 кв. м) до яких належать господарські будівлі та споруди: літня кухня літ. «Й», сараї літ. «Г», «Д», «Е», «Л», сарай «М» (первісно гараж), вбиральні літ. «О», «К», насос літ. «Н», споруди 1-4 (а.с. 8-12 т. 1 та ін., а.с. 7, 20, 30, 31, 213 і.с. № 782/754 та ін.);

співвласниками домоволодіння є:

ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Гітік О.В. 03.10.2008 за реєстровим № 3-1881, яка успадкувала від ОСОБА_9 20/40 частин нерухомого майна, яке за правовстановлюючим документом значиться як домоволодіння з належними до нього надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , ціле домоволодіння, частини якого спадкуються, складається з двох жилих будинків, розташованих на земельній ділянці за фактичним використанням площею 1912 кв. м: жилого будинку літ. А і жилого будинку літ. Б, житлова площа цілого домоволодіння становить 169,90 кв. м, загальна площа 304,10 кв. м, до домоволодіння примикають літня кухня літ. Й, сараї літ. Г, Л, Д, вбиральні літ. О, К, гараж літ. М, насос літ. Н, споруди 1-4;

таким чином, ОСОБА_1 є власником 40/80 часток у домоволодінні, її право власності на цю частку зареєстровано 11.11.2011 (а.с. 11, 14 т. 1, а.с. 217 і.с. № 782/754);

ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Гітік О.В. 03.10.2008 за реєстровим № 3-1882, є власником розташованих в АДРЕСА_1 земельних ділянок із кадастровими номерами :01:002:0373 і :01:002:0374 площами, відповідно, 0,0159 га і 0,0785 га (разом 0,0944 га), призначених для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, право власності оформлене Державним актом серії ЯЕ № 463090, виданим 20.03.2009 (а.с. 13 т. 1, а.с. 333-334 і.с. № 782/754);

ОСОБА_2 і ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Мукачівською держнотконторою 24.06.1964 за реєстровим № 3440, купили кожен у рівній частці 6/40 частин домоволодіння, адресою якого в подальшому стала: АДРЕСА_1 , тобто, ОСОБА_2 купила 3/40 частки в домоволодінні (а.с. 134-135, 180 т. 1 і.с. № 782/754);

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Олегаш В.В. 26.10.2011 за реєстровими № 2-1068 і 2-1066, успадкували, відповідно, від ОСОБА_10 кожен по 1/2 з 3/40 часток, що належали спадкодавцю в домоволодінні по АДРЕСА_1 , ціле домоволодіння, частки якого спадкуються, складається з двох жилих будинків: жилого будинку літ. А і жилого будинку літ. Б, житлова площа цілого домоволодіння становить 169,90 кв. м, загальна площа 304,10 кв. м, до домоволодіння належать літня кухня літ. Й, сараї літ. Г, Л, Е, Д, вбиральні літ. О, К, гараж літ. М, насос літ. Н, споруди 1-4;

таким чином, ОСОБА_2 є власником 9/80 часток у домоволодінні, ОСОБА_3 є власником 3/80 часток у домоволодінні, їхнє право власності на ці частки зареєстровано 11.11.2011 (а.с. 11, 179 т. 1, а.с. 255, 256, 260, 261 і.с. № 782/754);

ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Новіковою М.І. 08.11.2012 за реєстровими № 1259, успадкував від ОСОБА_11 3/4 з 16/80 часток, що належали спадкодавцю в домоволодінні по АДРЕСА_1 , домоволодіння, частка якого спадкується, складається з двох жилих будинків, позначених літерами «А» і «Б», житлова площа домоволодіння становить 194,50 кв. м, загальна площа 361,30 кв. м, до домоволодіння належать літня кухня літ. «Й», сараї літ. «Г», «Л», «Е», «Д», вбиральні літ. «О», «К», гараж літ. «М», насос літ. «Н», споруди 1-4, земельна ділянка за фактичним використанням становить 1912 кв. м;

право власності ОСОБА_5 на 12/80 часток у домоволодінні зареєстровано 23.11.2012 (а.с. 12, 180 т. 1, а.с. 236, 237 і.с. № 782/754);

крім того, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. 18.05.2016 за реєстровими № 1279, за ОСОБА_5 18.05.2016 зареєстровано право власності на 2/80 часток у домоволодінні (а.с. 10, 179 т. 1, а.с. 331 і.с. № 782/754);

таким чином, ОСОБА_5 є власником 14/80 часток у домоволодінні;

ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. 18.05.2016 за реєстровими № 1277, є власником 2/80 часток у домоволодінні по АДРЕСА_1 , її право власності на цю частку в домоволодінні зареєстровано 18.05.2016 (а.с. 10, 179 т. 1, а.с. 331 і.с. № 782/754);

на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машікою О.М. 06.09.2017 за реєстровими № 887, ОСОБА_7 був власником квартири АДРЕСА_2 , що становить 12/80 часток у домоволодінні, яке складається з двох жилих будинків, позначених літерами «А» і «Б», загальна площа 304,10 кв. м, до домоволодіння примикають літня кухня літ. «Й», сараї літ. «Г», «Д», «Е», «Л», «М», вбиральні літ. «О», «К», насос літ. «Н», споруди 1-4 (а.с. 9 т. 1, а.с. 315-318, 330 і.с. № 782/754);

на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машікою О.М. 21.10.2021 за реєстровими № 1284, право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що становить 12/80 часток у домоволодінні, набула ОСОБА_6 , її право власності на цю частку в домоволодінні зареєстровано 21.10.2021 (а.с. 178 т. 1).

Отже, частка ОСОБА_1 у праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 становить 40/80, частка ОСОБА_2 9/80, частка ОСОБА_3 3/80, частка ОСОБА_5 14/80, частка ОСОБА_4 2/80, частка ОСОБА_6 12/80, сума часток інших, окрім ОСОБА_1 , співвласників становить 40/80.

З наявних документів випливає, що ідеальні частки співвласників загалом визначалися, а право власності на них набувалося, переходило та реєструвалося в домоволодінні в цілому. У справі немає даних про те, в який саме спосіб і виходячи з яких параметрів визначалися розміри ідеальних часток співвласників у домоволодінні: залежно від конкретного об`єкта, яким співвласник володіє в домоволодінні (зокрема, квартири); залежно від параметрів майнового об`єкта, яким володіє співвласник (до прикладу, площі квартири, її вартості); інший спосіб. Певний виняток із цього є лише щодо співвласника ОСОБА_7 , а в подальшому ОСОБА_6 , де 12/80 часток у домоволодінні співвідносяться з квартирою АДРЕСА_2 , проте, і в цьому разі право власності реєструвалося не на квартиру як таку, а на частку в домоволодінні.

Позивачка ОСОБА_1 заявленими вимогами просила виділити їй у натурі в окреме домоволодіння 40/80 часток домоволодіння, які належать їй на праві спільної часткової власності, а саме, житловий будинок літ. А з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, а також припинити право спільної часткової власності на належні їй 40/80 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Тобто, позивачка ототожнює житловий будинок літ. А із 40/80 частинами домоволодіння.

Достовірність даних державної реєстрації права власності на нерухоме майно (часток співвласників у цьому праві) презюмується. Водночас якщо йдеться про виділ у натурі зі спільної власності певного конкретно визначеного об`єкта нерухомості або конкретної частки співвласника у спільній власності як об`єкта нерухомості, підлягає встановленню та обґрунтуванню реальний стан об`єкта нерухомості або конкретної частки співвласника у спільній власності як об`єкта нерухомості, зокрема, відповідають ці об`єкт і зазначена позивачкою частка одне одному, чи ні, припадає на відповідну частку саме і лише вказаний конкретних об`єкт нерухомості, чи не припадає, чи на неї припадає й інше майно тощо.

Позивачка не надала суду доказів, а в справі відсутні дані про те, яким чином співвідносяться ідеальні частки співвласників домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків, із фактично наявним у їхній власності нерухомим майном (квартирами, частинами домоволодіння), чи становить житловий будинок, який позивачка просить виділити в окреме домоволодіння, саме 40/80 (половину) від усього домоволодіння з урахуванням, зокрема, тієї обставини, що за останніми за часом реєстраційними даними на домоволодіння загальна площа будинку літ. А становить 33,44% від загальної площі обох будинків, які складають домоволодіння.

Тим часом, ці обставини є істотними, позаяк мають значення при реальному виділі конкретного нерухомого майна (конкретних об`єктів права власності) в натурі та при проведенні у зв`язку з цим, за необхідності, розрахунків між співвласниками.

Відповідно до складеного для ОСОБА_1 висновку КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» від 09.09.2020 № 323 щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна:

у домоволодінні по АДРЕСА_1 розташовані два житлових будинки літ. А і літ. Б з господарськими будівлями та спорудами;

ОСОБА_1 належить частина домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. А з окремими господарськими будівлями та спорудами;

склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси: ОСОБА_1 , частина домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. А, літня кухня літ. Й, сараї літ Д, Е, споруди № 1;

за технічними показниками об`єкт може бути виділений в окреме домоволодіння (а.с. 25 т. 1).

За даними виготовленого на замовлення ОСОБА_1 09.09.2020 КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 роком побудови будинку літ. А є 1890, загальна площа будинку 118,10 кв. м, житлова площа 59,80 кв. м, загальна площа земельних ділянок із кадастровими номерами :01:002:0373 і :01:002:0374, на яких розташовані будинок і господарські будівлі та споруди, становить 944 кв. м (а.с. 15-20 т. 1).

Указані технічні документи вказують на конкретний об`єкт нерухомості та не вказують на частку ОСОБА_1 у праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 і не визначають таку частку.

Виходячи з викладеного, будинки літ. «А» і, відповідно до зазначення в різних документах, літ. «Б-Б» або літ. «Б» зареєстровані та обліковані як єдине домоволодіння по АДРЕСА_1 з належними до домоволодіння господарськими будівлями та спорудами.

Розподіл ідеальних часток у праві власності між усіма співвласниками був здійснений щодо домоволодіння в цілому, права щодо окремих майнових об`єктів (будинків, квартир) не визначалися та не реєструвалися, майнові права кожного зі співвласників були оформлені та зареєстровані щодо всього домоволодіння (щодо кожного з майнових об`єктів, належного до домоволодіння). Певні відмінності порівняно з іншими співвласниками є лише у державній реєстрації права власності власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , а в подальшому ОСОБА_6 на 12/80 часток у домоволодінні.

Правомірність відповідних правочинів, документів, державної реєстрації прав речових прав на нерухоме майно, правомірність виникнення і оформлення майнових прав презюмуються, такі правочини, дії, обставини виникнення та спосіб оформлення прав, державна реєстрація речових прав, що є обов`язковою, сторонами не оспорювалися.

Відтак із урахуванням відповідного руху майнових прав кожному зі співвласників домоволодіння належала (належить) у певний момент відповідна ідеальна частка у всьому майні домоволодіння: у праві власності на будинок літ. «А» ОСОБА_2 належить ідеальна частка у розмірі 9/80, ОСОБА_3 у розмірі 3/80, ОСОБА_5 у розмірі 14/80, ОСОБА_4 у розмірі 2/80. Зважаючи на особливості оформлення права власності ОСОБА_7 , а в подальшому ОСОБА_6 , на квартиру АДРЕСА_2 , що її визначено як 12/80 часток у домоволодінні, лише щодо ОСОБА_6 наразі немає достатніх підстав стверджувати, що їй належать 12/80 часток у праві власності на будинок літ. «А».

Так само і ОСОБА_1 належать ідеальні 40/80 часток у праві власності на будинок літ. «Б-Б» (літ. «Б»), на кожний об`єкт нерухомості в цьому будинку, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . З наведених вище причин наразі немає достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_1 належать 40/80 часток у праві власності на квартиру ОСОБА_6 АДРЕСА_2 .

Тож питання про виділ у натурі зі спільної власності в окреме домоволодіння 40/80 часток домоволодіння, що їх позивачка ОСОБА_1 кваліфікує як житловий будинок літ. А з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, а також припинення права спільної часткової власності на саме ці 40/80 частин (будинок літ. «А») домоволодіння АДРЕСА_1 , не може вирішуватися без урахування дійсних обставин щодо виникнення і оформлення відповідних прав та щодо володіння об`єктом спільної часткової власності. Зокрема, вимагаючи виділу в натурі 40/80 часток домоволодіння (будинку літ. ОСОБА_12 ) позивачка по суті ставить питання про позбавлення відповідачів права власності на їхні частки в цьому майні та, водночас, не ставить передбаченим законом порядком питання ані про припинення права на свою частку в будинку літ. «Б-Б» (літ. «Б»), ані про відповідні компенсаційні розрахунки між сторонами.

Обставин, які б відповідно до закону уможливлювали виділ у натурі 40/80 часток домоволодіння (будинку літ. «А» та інших об`єктів) в окреме домоволодіння, а також припинення права спільної часткової власності на саме ці 40/80 частин (будинок літ. «А») домоволодіння АДРЕСА_1 , а тому уможливлювали б задоволення позову, у справі немає.

Посилання суду на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 19.05.2021 у справі № 501/2148/17, у тому контексті, що позивачка заявила вимогу саме про виділ належної їй частки у праві спільної часткової власності за правилами ст. 364 ЦК України і не заявляла позовних вимого про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку ст. 367 ЦК України, тоді як домоволодіння належить шести співвласникам на праві спільної часткової власності, у зв`язку з чим виділ частки в ньому лише для позивачки є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, некоректне, доводи апеляції щодо цього вірні як такі. У постанові Верховний Суд у ситуації, коли мав місце спір між двома співвласниками майна, де один із них пред`явив позов про виділ нерухомого майна в натурі, зазначив, зокрема, що:

поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними;

при поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються;

при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється;

винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам тоді має місце поділ спільного майна;

тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Ця правова позиція була висловлена за інших фактичних обставин, аніж у справі, що розглядається, та не заперечує можливості виділу майна в натурі, якщо є більше ніж два співвласники майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Поряд із цим, суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав для задоволення позову і правильно відмовив у ньому по суті як у необґрунтованому та недоведеному. У ситуації, що має місце, враховуючи дійсні обставини оформлення співвласниками права власності на домоволодіння суд вірно вказав, що виділ частки в спільному майні лише для позивачки неможливий. Такий виділ за встановлених у справі обставин наразі реально неможливий. Співвласники нерухомого майна передбачаючи ймовірний у майбутньому рух прав кожного з них на ідеальні частки в домоволодінні АДРЕСА_1 не позбавлені права і можливості врегулювати відносини власності на нерухоме майно (окремі його об`єкти), усунути правову невизначеність у питаннях права власності на конкретні майнові об`єкти за згодою між собою, а в разі її недосягнення судовим порядком.

За таких обставин, доводи апеляції не спростовують правильного по суті висновку суду першої інстанції про необхідність відмови в позові, некоректне застосування певної правової позиції суду касаційної інстанції не призвело до неправильного вирішення справи по суті та не вплинуло на законність рішення про відмову в позові, тому на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 8 березня 2023 року.

Судді