Справа № 466/4377/16-ц
Провадження № 2/466/83/23
УХВАЛА

судового засідання

«15» березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Хомляк О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Добушовського Ореста Васильовича про закриття провадження у цивільній справі №466/4377/16-ц за позовом ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Дмитрович Наталія Василівна, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , про розірвання договору купівлі-продажу квартири у зв`язку з істотною зміною обставин,

у с т а н о в и в :

У провадженні Шевченківського районного суду м Львова знаходиться цивільна справа №466/4377/16-ц за позовом ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Дмитрович Наталія Василівна, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , про розірвання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з істотною зміною обставин.

25 січня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Добушовський О.В. подав до суду заяву про закриття провадження у даній справі на підставі положень п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В обгрунтування заяви представник ОСОБА_4 , зокрема, зіслався на наступні обставини.

У поданому позові позивач ОСОБА_2 просить суд задовольнити такі вимоги:

- розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 28 вересня 2006 року між ним, ОСОБА_2 , та відповідачем ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути йому, ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Заплотинську О.Б. повернути йому, ОСОБА_2 , правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати його, ОСОБА_2 , після повернення йому квартири АДРЕСА_1 сплатити на користь ОСОБА_1 ним кошти у сумі 16 377,00 грн.

Підставою позовних вимог в частині розірвання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири позивач ОСОБА_2 зазначає положення ст. 652 ЦК України та просить суд розірвати цей договір у зв`язку з істотною зміною обставин.

16 січня 2023 року на адресу суду надійшов лист приватного нотаріуса Заплотинської О.Б. від 13 січня 2023 року №03/01-16 та належним чином завірена копія договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 28 вересня 2006 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .

Просить звернути увагу на те, що на другій сторінці вказаного договору зазначено, що «Договір розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10 серпня 2011 року у справі №2-886/2011».

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 30 жовтня 2019 року №18678994 підставою виникнення права власності зазначено:

- договір купівлі-продажу, серія та номер:2026, виданий 28 вересня 2006 року, видавник: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Запротинська О.Б.;

- рішення суду, серія та номер: б/н (справа №466/9841/13), виданий 27.11.2014, видавник: Апеляційний суд Львівської області.

Копію зазначено витягу було приєднано позивачем ОСОБА_2 до заяви про забезпечення позову в даній справі.

З хронології подій із скасування правовстанолюючих документів на вищевказану квартиру видно таке:

- 28 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Заплотинською О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №2026;

- 14 січня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання цього договору купівлі-продажу. Шевченківським районним судом м. Львова від 10 серпня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено та розірвано договір купівлі продажу квартири від 28 вересня 2006 року (цивільна справа №1328/2-886/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа нотаріус Львівського міського нотаріального округу Заплотинська О.Б. про розірвання договору купівлі-продажу квартири та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ).

- 16 жовтня 2012 року Апеляційним судом Львівської області рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні його позову.

Відповідно до ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності підтверджується правовстановлюючим документом.

Правовстановлюючими документами на будинок (квартиру) є:

- договори, на підставі, яких набувається право власності (купівлі-продажу, дарування, міни);

- свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією;

- свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом чи консульською установою України;

- свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України;

- судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття права власності на нерухоме майно;

- інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття права власності на нерухоме майно.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Тобто право власності на квартиру повинне бути зареєстровано.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

З 01 січня 2013 року запрацював Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, в якому реєструються всі речові права на нерухомість.

Право власності на нерухоме майно, що виникло до 01 січня 2013 року визнається дійсним, якщо реєстрація такого права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Як зазначено ним, ОСОБА_4 , вище, на другій сторінці наданого нотаріусом Заплотинською О.Б. договору купівлі-продажу квартири від 28 вересня 2006 року зазначено, що «Договір розірвано Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2011 року у справі №2-886/2011».

Відтак, у 2011 році державна реєстрація речового права на квартиру АДРЕСА_1 була скасована на підставі рішення суду від 10 серпня 2011 року.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли після 01 січня 2013 року підлягають реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Саме після проведення такої реєстрації особа стає повноправним власником квартири.

Враховуючи, що державна реєстрація договору купівлі-продажу від 28 вересня 2006 року скасована на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10 серпня 2011 року, то у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було зареєстровано право власності квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі прав на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області, виданого 27 листопада 2014 року.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, зазначено, що закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

На його, ОСОБА_4 , думку, з матеріалів справи вбачається, що на час пред`явлення позову до суду і на час відкриття провадження у справі предмет спору був відсутнім та слід прийти до висновку, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 28 вересня 2006 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 , є розірваним (нечинним), а тому провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, керуючись п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, просить постановити ухвалу, якою:

- закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України;

- скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 несплачений судовий збір в повному обсязі, а також стягнути 20 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

14 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Дмитрович Н.В. надіслала на електронну адресу суду письмове заперечення на заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Добушовського О,В. про закриття провадження у справі, в якому зазначила про наступне.

Вважає, що представник відповідача ОСОБА_4 прийшов до помилкового висновку щодо відсутності предмета спору, так як вважає, що реєстрація права власності на спірну квартиру проведена на підставі рішення суду апеляційної інстанції, а не на підставі договору купівлі- продажу.

14 січня 2009 року ОСОБА_2 дійсно звертався в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу спірної квартири. 10 серпня 2011 року Шевченківський районний суд м. Львова у справі №1328/2-886/11 позов задовольнив та розірвав вказаний договір купівлі продажу. На підставі цього рішення приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Заплотинською О.Б. на другій сторінці договору зазначено «Договір розірвано Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2011 року .

Однак 16 жовтня 2012 року Апеляційним судом Львівської області вищевказане рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2011 року було скасовано. А відтак договір купівлі-продажу від 28 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на підставі якого була здійснена реєстрація права власності на квартиру, є не розірваний.

Рішення Львівського апеляційного суду у вищевказаній справі не є правовстановлюючим документом, на підставі якого визнано право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

За загальним правилом, момент набуття права власності за договором пов`язується з переданням майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК).

З цього можна зробити принаймні два висновки: для набуття права власності на майно потрібно два правочини - договір, який є підставою набуття права власності, та передання майна, який є способом набуття права власності.

Квартира з моменту посвідчення договору купівлі продажу 28 вересня 2006 року була передана ОСОБА_1 і фактично з її власності не вибувала.

Щодо наявності спору між позивачем та відповідачем, то така позиція відповідача ОСОБА_1 висловлена у відзиві від 24 травня 2019 року.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_2 зазначено чотири позовні вимоги, однак представник відповідача ОСОБА_4 свою заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України зводить до першої вимоги , щодо розірвання договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 28 вересня 2006 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 ..

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, зазначено, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З матеріалів справи вбачається, що як на час пред`явлення позову до суду, так і на час відкриття провадження у справі предмет спору існував та не задоволений відповідачем після відкриття провадження у справі.

В судове засідання, яке після оголошення перерви були призначено на 15 березня 2023 року о 10.30 год., учасники процесу не з`явились та представниками сторін до суду подані заяви, зі змісту яких вбачається, що вони просять провести дане судове засідання та розглянути заяву про закриття провадження у справі без їх участі.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Добушовського О.В. про закриття провадження справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Отже, підставами закриття провадження в справі є обставини, які підтверджують: 1) неправомірність виникнення процесу, 2) неможливість його подальшого продовження, 3) недоцільність його продовження. Тому закриття провадження в справі виключає можливість повторного порушення в суді тотожної справи.

Приписами ч. 1 ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не вважає, що обставини, які зазначені представником відповідача на обґрунтування заяви про закриття провадження по справі, свідчать про відсутність предмета спору.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Дмитрович Н.В., вбачається, що він просить ухвалити судове рішення, яким:

- розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 28 вересня 2006 року між ним, ОСОБА_2 , та відповідачем ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути йому, ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Заплотинську О.Б. повернути йому, ОСОБА_2 , правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати його, ОСОБА_2 , після повернення йому квартири АДРЕСА_1 сплатити на користь ОСОБА_1 ним кошти у сумі 16 377,00 грн.

В якості правової підстави позовних вимог в частині розірвання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири позивач ОСОБА_2 покликається на приписи ст. 652 ЦК України.

Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м.Львова дійсно перебувала цивільна справа №2-886/2011 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Заплотинська О.Б., про розірвання договору купівлі-квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 28 вересня 2006 року, з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Заплотинська О.Б., про скасування сервітуту.

10 серпня 2011 року Шевченківським районним судом м. Львова у даній справі було ухвалено рішення, яким первісний позов ОСОБА_2 було задоволено повністю, а в зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю вимог.

На підставі цього рішення Шевченківського районного суду м. Львова приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Заплотинською О.Б. на другій сторінці оспорюваного договору купівлі-продажу квартири зазначено «Договір розірвано Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2011 року».

Однак, 16 жовтня 2012 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області було частково задоволено апеляційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 , вказане рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2011 року в частині задоволення вимог ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 28 вересня 2006 року між ним та ОСОБА_1 .

З огляду на це, суд вважає, що договір купівлі-продажу від 28 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на підставі якого була здійснена реєстрація права власності на квартиру, є не розірваний та рішення суду апеляційної інстанції від 16 жовтня 2012 року не є правовстановлюючим документом, на підставі ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 8, 55 Конституції України, ст. ст. 2, 10, 13 , п.2 ч.1 ст. 255, ст. ст. 258, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Добушовського Ореста Васильовича про закриття провадження у цивільній справі №466/4377/16-ц за позовом ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Дмитрович Наталія Василівна, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , про розірвання договору купівлі-продажу квартири у зв`язку з істотною зміною обставин.

Ухвала є остаточною та окремо від рішення суду в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя: В. І. Кавацюк