Справа № 489/2580/22
Номер провадження 2/489/548/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - відповідач або ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування, стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат

встановив

У вересні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування, стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.04.2021 на автомобільній дорозі Н-11 поблизу с. Калинівка Миколаївського району Миколаївської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) під час якої автомобіль FORD TRANSIT, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні. Відповідальність водія транспортного засобу FORD TRANSIT, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на дату вчинення ДТП була застрахована згідно полісу №203384191 у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». 09.02.2022 на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах потерпілої ОСОБА_2 (матері загиблого пішохода). Загальна сума заявленого страхового відшкодування для ОСОБА_2 складає 141344,88 грн., з яких: 72000,00 грн. - моральна шкода, 18600,00 грн - витрати на поховання, 50744,88 грн. - витрати на лікування. Листом від 16.06.2022 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомлено, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 18600,00 грн. (витрати на поховання). Щодо інших частин страхового відшкодування відповідачем у відповідь на адвокатський запит листом від 01.07.2022 повідомлено, що ним прийнято рішення про відмову у страховій виплаті позивачу (в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування у розмірі 122 грн. 88 коп.). В обґрунтування відмови страховик посилається на те, що у постанові про закриття кримінального провадження від 30.11.2021 вказано, що причиною ДТП стали необачні дії пішохода ОСОБА_4 , а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення. Позивач та представник позивача вважають відмову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у виплаті страхового відшкодування неправомірною та такою, що не відповідає вимогам законодавства. Закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Згідно з постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2021 не вбачається, що ДТП мала місце внаслідок непереборної сили або умислу ОСОБА_4 .

Крім того, представник позивача просить з відповідача на користь позивача стягнути пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 11.05.2022 по 23.12.2022 у розмірі 35848,23 грн., а також просить стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за період з 11.05.2022 по 23.12.2022 три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 2290,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 15456,12 грн., а всього разом - 53594,47 грн. Також, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою від 16.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.11.2022 було здійснено перехід до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Від представника відповідача надійшло до суду заперечення в якому зазначено, що представник позивача не вірно зазначив початок перебігу строку для нарахуванням пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат з 09 травня 2022 року, оскільки перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (10 лютого 2022 року), тобто за наявності підстав такий розрахунок здійснюється з 12 травня 2022 року. Згідно інформації, яка міститься у постанові про закриття кримінального провадження старшого слідчого СВ ВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області М.Дудника від 30.11.2021 з`ясовано, що причиною виникнення вказаної ДТП стали необачні дії пішохода (велосипедиста) ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам ПДР та знаходяться в причинному зв`язку із наслідками вказаної події. Більше того, в крові ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,86 проміле, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Кримінальне провадження відносно водія ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення. ОСОБА_4 допустив грубу необережність, яка стала причиною ДТП та наслідками, що настали. З урахуванням поведінки самого потерпілого, протиправність дій якого перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням події, представник відповідача вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню на 50% та як наслідок підлягає зменшенню розмір пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат. Крім того, страховиком не було відшкодовано витрати на лікування ОСОБА_4 , оскільки заявник не підтвердив необхідності понесення витрат на лікування у розмірі 50744,88 грн. Лише за наявності первинної медичної документації (яка не міститься в матеріалах справи) можливо встановити перелік медичних препаратів, що призначалися для лікування ОСОБА_4 та з`ясувати чи є обґрунтованими витрати на лікування у розмірі 50744,88 грн. Обов`язок щодо надання документів із закладу охорони здоров`я покладено саме на особу, яка заявляє вимогу про отримання страхового відшкодування. Крім того, позивач не вказав в заяві про страхове відшкодування назву закладу охорони здоров`я в якому надавалася медична допомога ОСОБА_4 та не надав заяви про надання дозволу на розголошення медичним закладом інформації щодо пацієнта, тому відповідач не зміг скористатися правом щодо направлення запиту до медичного закладу для отримання первинної медичної документації (виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 ). Таким чином, позивачем не виконано передбачені процесуальним законодавством вимоги щодо доказування в частині відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням ОСОБА_4 , що виключає можливість встановлення обґрунтованості заявлених до стягнення з відповідача зазначеної в позові суми на лікування, пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат.

Від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч.1 ст. 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Посилання відповідача на можливість зменшення розміру страхового відшкодування (моральної шкоди) не заслуговують на увагу. Відповідач не інформував позивача про необхідність надання йому будь яких додаткових документів для відшкодування витрат на лікування, а прийняв рішення про відмову у їх відшкодуванні з підстави, що причиною виникнення ДТП стали необачні дії пішохода. Відповідач має право самостійно направляти запити у заклади охорони здоров`я для отримання необхідної йому інформації для здійснення страхового відшкодування. При цьому, позивачем підтверджено понесені витрати на лікування шляхом долучення чеків та квитанцій на загальну суму 50744,88 грн. Відповідачем отримано заяву про виплату страхового відшкодування 09.02.2022, тому 90-й день для прийняття рішення спливає 10.05.2022, а розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат розраховується з наступного дня - 11.05.2022 по 23.12.2022.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Декілька судових засідань суд намагався провести в режимі відеоконференції, однак через технічні проблеми у представника відповідача він не зміг взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, тому просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

09.02.2022 представником ОСОБА_2 ОСОБА_5 було направлено заяву до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у зв`язку з тим, що 01.04.2021 на автодорозі Н-11 поблизу с. Калинівка Миколаївського району Миколаївської області трапилася ДТП, під час якої автомобіль FORD TRANSIT, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні. Тому, представник заявника просив виплатити страхове відшкодування для матері потерпілого ОСОБА_2 в розмірі 72000 грн. 00 коп. (моральна шкода) шляхом перерахування коштів за банківськими реквізитами ОСОБА_2 .

Зі свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_2 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області, України вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Легковий автомобіль FORD TRANSIT, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , був забезпечений полісом №203384191, діючим на 01.04.2021, страховик - страхова компанія ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ ВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області М. Дудника про закриття кримінального провадження від 30.11.2021 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №30000139 від 02.04.2021 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Причиною виникнення ДТП стали необачні дії пішохода (велосипедиста) ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п.п. 1.3, 1.5, 4.2, 4.4, 4.9, 4.14 "а, б, г, д", 6.2, 6.6. "а" ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали. Крім того, при судово-токсикологічному дослідженні крові №811 від 02.04.2021 від трупа гр. ОСОБА_4 (кров взята 01.04.2021 о 22:00 год.) виявлений етиловий спирт в концентрації 1,86 проміле, що стосовно живих осіб зазвичай відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

18.02.2022 представником ОСОБА_2 ОСОБА_5 було направлено заяву до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про долучення документів на підставі яких представник ОСОБА_2 просив здійснити виплату страхового відшкодування для матері потерпілого ОСОБА_2 в розмірі 122744 грн. 88 коп., з яких: 72000 грн. 00 коп. - моральна шкода; 18600 грн. 00 коп. - витрати на поховання; 50744,88 грн. - витрати на лікування, шляхом перерахування коштів за банківськими реквізитами ОСОБА_2 .

Представником позивача надано копії фіскальних чеків з аптечних пунктів на загальну суму 41824 грн. 88 коп.; квитанцію на суму 8920 грн. 00 коп., рахунок-фактуру №463 від 08.04.2021 на суму 8920 грн. 00 коп.; видаткову накладну №463 від 08.04.2021 на суму 8920 грн. 00 коп.; квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 20.04.2021 на суму 18600 грн. 00 коп.; накладу від 20.04.2021 на суму 18600 грн. 00 коп.

12.05.2022 представником ОСОБА_2 ОСОБА_5 було направлено скаргу до Національного банку України (копія для відома направлялася - Моторному (транспортному) страховому бюро України та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») у зв`язку з тим, що з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування від 09.02.2022 пройшло більше 90 днів, однак виплата страхового відшкодування не проведена. В скарзі зазначено, що вказане свідчить про цілеспрямоване затягування з боку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» розгляду страхової справи, чим порушує права потерпілої на отримання інформації та своєчасне отримання належного страхового відшкодування.

З відповіді Національного банку України від 09.06.2022 вбачається, що страховиком було прийнято рішення про здійснення відшкодування витрат на поховання, а також виплату пені за прострочення виплати цієї частини страхового відшкодування. Інші заявлені витрати у зв`язку із виною потерпілого та відсутністю вини страхувальника не покриваються. У документах наданих страховиком на запит Національного банку України, відсутні документи, які підтверджують, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Прийняте страховиком рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування) є невмотивованим. Разом з тим, страховиком не надано підтверджуючих документів щодо здійснення виплати страхового відшкодування та сплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (в частині витрат на поховання). Національним банком України вбачаються ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: в частині відшкодування витрат на поховання; в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування.

Відповідно до листа ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 16.06.2022 №677-31 після повторного вивчення представлених матеріалів було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування та пені: відшкодування витрат, пов`язаних з похованням, нараховано у сумі 18600,00 грн., пеня у розмірі 417,86 грн. Страхове відшкодування та пеня були перераховані на власні банківські реквізити ОСОБА_2 в АТ КБ "ПриватБанк".

З відповіді на адвокатський запит №741-31 від 01.07.2022 вбачається, що згідно постанови кримінальне провадження відносно водія ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення. Доказів оскарження зазначеної постанови ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не надавалось. Грошові кошти за відшкодування витрат, пов`язаних з похованням та пеня були перераховані на власні банківські реквізити ОСОБА_2 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомило про прийняте рішення, а саме відмову у страховій виплаті.

Відповідно до ч.5 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом встановлено, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами умисел потерпілого на заподіяння шкоди, як і не доведено заподіяння шкоди внаслідок непереборної сили.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-IV від 01.07.2004) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004).

В п.24.1 ст. 24 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 зазначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до п.п. 27.1, 27.4, 27.5 ст. 27 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше ніж 90 днів з дня отримання заяви про здійснення страхового відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

В п. 37.1 ст. 37 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 зазначені підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), серед яких не має такої підстави як відсутність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.ст. 23, 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

В п.п. 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позові про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 610, 611 ЦК України).

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно з постановою Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №918/344/17 формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 204/6539/16-ц від 31.01.2019 положення ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено ПДР.

На підставі письмового запиту страховика або МТСБУ заклад охорони здоров`я зобов`язаний надати йому довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування), форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством охорони здоров`я України, відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, висновки судово-медичної експертизи, а також іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування або регламентної виплати (п.33-1.2 ст. 33-1 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004).

Згідно з ч.6 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-9/2012 від 20.01.2012 за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень ч.ч.1,2 ст. 32, ч.ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України.

В ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 23.05.2018 у справі № 311/1683/17 (яка залишена постановою Верховного Суду від 15.01.2019 без змін) зазначено, що позивачем, на підтвердження витрат на лікування, було надано до суду лише фіскальний чек, а документів з закладів охорони здоров`я, які б підтверджували необхідність здійснення діагностики грудної клітини надано не було. Таким чином, суд першої інстанції, не застосувавши положення Закону, неправомірно стягнув з ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» витрати на лікування потерпілого в розмірі 700,00 грн.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано документів із закладу охорони здоров`я (наприклад, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, висновків лікарів, які б містили діагнози та необхідність їх лікування), що підтверджували б необхідність здійснення саме таких витрат на лікування ОСОБА_4 . Позивачем надано лише копії фіскальних чеків та квитанції без будь якої первинної медичної документації. Крім того, позивачем не подано заяву про надання дозволу на розголошення закладом охорони здоров`я такої інформації, тому відповідач не мав змогу отримати будь яку первинну медичну документацію із закладу охорони здоров`я. Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування витрат на лікування задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що смерть ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди (ДТП відбулася 01.04.2021, а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди, тому з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь матері загиблого ОСОБА_2 підлягає стягненню страхове відшкодування моральної шкоди. ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, яка полягала у у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку зі смертю її сина ОСОБА_4 .

В постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 Верховний суд прийшов до висновку, що якщо положення ЦК України та Закону № 1961-IV не суперечать одне одному, то відсутні підстави для висновку про існування протиріччя між зазначеними нормами права та необхідністю подолання такої колізії між ними і вказані нормативно-правові акти необхідно застосовувати у поєднанні.

Стаття 27.3 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 вказує на загальний розмір страхового відшкодування - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і вказана норма, на думку суду, не суперечить положенням ч.ч. 2, 3 ст. 1193 ЦК України, які передбачають можливість зменшення судом суми компенсації моральної шкоди якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди.

У зв`язку з тим, що причиною виникнення ДТП стала груба необережність ОСОБА_4 (перебування у нетверезому стані ОСОБА_4 , нехтування ним правилами безпеки руху та порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 4.2, 4.4, 4.9, 4.14 "а, б, г, д", 6.2, 6.6. "а" ПДР), розмір відшкодування зменшується. За загальним правилом підлягають стягненню грошові кошти для відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи її батькам в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, але суд вважає відшкодування моральної шкоди матері загиблого ОСОБА_2 підлягає зменшенню з 12 мінімальних заробітних плат до 6 мінімальних заробітних плат. Станом на день настання страхового випадку один розмір мінімальної заробітної плати становив 6000 грн., тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 36000 грн. (6000 грн. х 6).

Крім того, заява про виплату страхового відшкодування представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» датується 09.02.2022, тобто розрахунок 90-денного строку для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати його або прийняття вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування починається з 10.02.2022 і закінчується 10.05.2022. Відповідно, розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат здійснюється починаючи з 11.05.2022.

Відповідач не виконав свій обов`язок щодо сплати страхового відшкодування позивачу, тому з відповідача на користь позивача за період з 11.05.2022 по 23.12.2022 (в межах вимог позивача) підлягають стягненню пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 10531 грн. 98 коп. ((36000 грн. х 20% /100% х 23/365) + (36000 грн. х 50% /100% х 49/365)+ (36000 грн. х 50% /100% х 49/365)+ (36000 грн. х 50% /100% х 42/365)+ (36000 грн. х 50% /100% х 49/365)+ (36000 грн. х 50% /100% х 15/365)), три проценти річних у розмірі 671 грн. 67 коп. (36000 х 3,000% / 100% х 227 /365), інфляційні втрати у розмірі 4816 грн. 88 коп. (36000 грн. х 113,380 % /100 % - 36000), а всього разом - 16002 грн. 53 коп.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача подано заяву, в якій вказано, що позивач та представник позивача залишають за собою право надати суду детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючі документи щодо оплати гонорару представника позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 520 грн. 20 коп. (1% від 176339,35 (від ціни позову) х 29,5%).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код ЄДРПОУ - 20782312) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП- НОМЕР_4 ) страхове відшкодування (відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю) в розмірі 36000 грн. 00 коп. (тридцять шість тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код ЄДРПОУ - 20782312) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_4 ) за період з 11.05.2022 по 23.12.2022 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 10531 грн. 98 коп., три проценти річних у розмірі 671 грн. 67 коп., інфляційні втрати у розмірі 4816 грн. 88 коп., а всього разом - 16002 грн. 53 коп. (шістнадцять тисяч дві гривні п`ятдесят три копійки).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код ЄДРПОУ - 20782312) на користь держави судовий збір в розмірі 520 грн. 03 коп. (п`ятсот двадцять гривень три копійки).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення відшкодування витрат на лікування відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ - 20782312, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, поштова адреса: 04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.02.2023.

Суддя В. В. Кокорєв