Справа № 309/4650/22
Провадження № 2/309/886/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Піцура Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Росоха Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишківської селищної ради, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вишківської селищної ради, про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Вона на день смерті проживала разом з мамою у будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належав матері на праві власності. Свого батька ОСОБА_3 вона ніколи не бачила і про його існування знала лише зі слів матері. Знає, що батьки проживали спільно з 1976 по 1978 рік в м.Ленськ Якутської області, де вона і народилася. Через рік після її народження батько залишив сім`ю і мати повернулася разом з нею в Україну до своїх батьків. З того часу ніяких відомостей про батька не було. Мама за життя важко захворіла на психічну хворобу і рішенням суду від 01.04.2003 її визнано недієздатною та призначено позивача її опікуном. Вона звернулася до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини за померлою матір`ю, однак без з`ясування місця перебування батька, нотаріус не зміг видати їй свідоцтво про право на спадщину. Після визнання батька безвісно відсутнім, вона змогла оформити спадщину на 1/2 частину спадкового майна, а інша 1/2 частина вважалася такою, що могла належати її батьку. Нещодавно на її запити надійшло свідоцтво про смерть батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже батько помер ще до смерті матері. У зв`язку з вона змушена звернутися до суду для захисту свого права.

Посилаючись на викладене просить суд: 1) визнати за її мамою ОСОБА_2 право особистої власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 ; 2) визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Відзив на позов від відповідача не надходив.

В судове засідання позивач не з`явися, від представника позивача адвоката Гринюк Г.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

У підготовче судове засідання представник відповідача Вишківської селищої ради не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд констатує наступне.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.4).

Спадкоємцем першої черги після її смерті є її дочка позивач ОСОБА_1 (а.с.5 ), яка проживала разом з спадкодавцем на момент її смерті (а.с.18, 19, 21).

До складу спадкового майна після його смерті входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , на який виготовлено технічний паспорт (а.с.7-12).

Рішенням Хустського районного суду від 06.03.2020 визнано безвісно відсутнім батька позивача ОСОБА_3 (а.с.13).

Після чого на ім`я позивача видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.08.2020 яким відповідно до якого ОСОБА_1 належить право власності у порядку спадкування за померлою ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16).

У подальшому, як з`ясувалося, батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Отже виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року не є перешкодою для оформлення спадкових прав.

Також слід зазначити, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Таким чином, оскільки спірний будинок збудований до 05 серпня 1992 року, то прийняття його в експлуатацію не вимагалося.

Відтак оскільки спірний будинок збудовано до 05.08.1992, такий не є самочинним будівництвом, на нього видано правовстановлюючі документи, а отже він входить до складу спадщини за померлою ОСОБА_2 .

Позивачка оформила право власності на 1/2 частину вказаного будинку у порядку спадкування, а на іншу 1/2 частину спадкового майна спадщина не була оформлена у зв`язку з відсутністю відомостей (на той момент) про місце перебування її батька ОСОБА_3 , якого теоретично могла належати ця частина майна як спільна сумісна власність. Оскільки як встановлено, батько позивача помер ще до смерті матері, то наявні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спадкового майна, спадщина на яку ще не оформлена, а отже у цій частині позов підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на спірний будинок за її померлою матір`ю, то задоволенню не підлягає, позаяк чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачена можливість визнання права власності за померлими особами.

Судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 142, 206, 258-259, 264-265 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У решті вимог позову відмовити.

Судові витрат покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 12.01.2023 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.