З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 384/388/22
№пр. 2/384/31/2023
01 лютого 2023 року смт. Вільшанка
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
головуючого судді Сорокіної О.О.,
з участю секретаря судового засідання Рябова М.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду смт. Вільшанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що у 2009 році вона спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_3 придбала житловий будинок в АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 . Правовстановлюючих документів на той час попередня власниця їм не надала. На той час коштів для оформлення будинку у них не було і вони проживали своєю сім`єю на підставі домовленості з 2009 року. Звернутися до попередньої власниці про вияснення обставин оформлення будинку у неї немає змоги. Вона звернулася до комунального підприємства «Благовіщенське МБТІ» для оформлення нового технічного паспорту на будинок чи отримання архівної довідки про реєстрацію права власності на даний житловий будинок, однак їй було відмовлено в усній формі та роз`яснено, що на вимогу суду буде надано підтверджуючі документи. У зв`язку з наведеним просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 .
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 25 листопада 2022 року.
25 листопада 2022 року підготовче засідання відкладено на 16 грудня 2022 року за клопотанням позивача.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2022 року замінено первісного відповідача Вільшанську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області на належного відповідача ОСОБА_2 . Підготовче засідання відкладено на 18 січня 2023 року.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 18 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 лютого 2023 року.
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце проведення судового засідання неодноразово повідомлялася своєчасно та належним чином. Про причини неявки до суду не повідомляла. Відзив на позовну заяву не подала.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлена судом.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).
Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одногороку або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Таким чином, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для нерухомого майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.
При зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю.
Пунктами 13, 14 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки комунального підприємства «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №115 від 22 листопада 2022 року, право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Вільшанською державною нотаріальною конторою 08.07.1992 за реєстровим №625 (а.с.28).
У відповідності до копії договору дарування від 08 липня 1992 року, посвідченого нотаріусом Вільшанської державної нотаріальної контори Науменком Ф.С., зареєстрованого у реєстрі за №625, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар належний дарителю житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований у селі Осички Вільшанського району Кіровоградської області (а.с. 32-34).
Згідно з копією погосподарської книги №5 за 2011-2015 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 0143-1, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться головою домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с. 40-42).
Відповідно до копії погосподарської книги №5 за 2018-2023 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 0143, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться головою домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с. 37-39).
ОСОБА_1 сплачує земельний податок за житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать копія квитанції №83 від 11 серпня 2021 року, копія квитанції №92 від 14 серпня 2019 року, квитанцій Вільшанської селищної ради про прийняття податків і зборів від 09 серпня 2017 року та від 03 серпня 2018 року, між неюта Вільшанський РЕМ ВАТ «Кіровоградобленерго» 08 липня 2009 року укладено договір №0109125 про користування електричною енергією щодо житлового будинку розташованого за адресою: с. Осички (а.с.7-11, 6).
З огляду на викладене судом встановлено, що при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави, добросовісність заволодіння майном та факт володіння майном більше десяти років.
За вказаних обставин справи суд доходить переконливого висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог та визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Українка Обухівського району Київської області, право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Вільшанський районний суд Кіровоградської області.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Сорокіна