Справа № 127/3736/22
Провадження № 2/127/540/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мишковської Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Васюри Павла Володимировича, Комунальне підприємство «Гарант+» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47391897 від 18.06.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 32035181 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», та поновити в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , мотивуючи позовні вимоги численними порушеннями вимог чинного законодавства при реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2022 року було прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мишковська Т.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано клопотання про розгляд справи у відсутність від 31.01.2023 року, а також відзив на позовну заяву від 20.05.2022 року (а.с. 47-51) та письмове пояснення від 31.01.2023 року щодо невизнання позову та відмови у його задоволенні.

Відповідач - Державний реєстратор комунального підприємства «Гарант+» Васюра Павло Володимирович у судове засідання не з`явися, відзив на позов не подав.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, пояснення по суті спору не надав.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому з огляду на зазначені вище обставини суд звертає увагу на такі висновки Верховного Суду.

Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що підтверджується Договором про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року та Договором про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. за реєстровим № 1423 (зі змінами) (а.с. 54-77).

04 червня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» («Банк») та ОСОБА_4 («Позичальник») було укладено Кредитний договір № 06-2.1/486, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит для ремонту та облаштування квартири у розмірі 44 000 Євро (а.с. 81-87).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 06-2.1/486 від 04.06.2007 року між ОСОБА_3 («Іпотекодавець») та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» («Іпотекодержатель») було укладено Договір іпотеки від 04.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 2644, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1994 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.05.2007 року та Договору про розподіл спадкового майна від 03.05.2007 року (а.с. 88-92).

Оскільки Позичальник ОСОБА_4 належним чином не виконував зобов`язання за Кредитним договором № 06-2.1/486 від 04.06.2007 року, Іпотекодержателем було звернуто стягнення на Предмет іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.3 Договору іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Згідно з п. 4.5.3 Іпотечного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Так, рішенням Державного реєстратора Васюри Павла Володимировича (Комунальне підприємство «Гарант+») від 18.06.2019 року о 15:11:28 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 32035181, індексний номер 47391897) було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 59,9 кв.м; житловою площею 42,3 кв.м) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () (а.с. 14).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , а третя особа ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В., заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 звернулися позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 (а.с. 18), а тому є такими, що прийняли спадщину як спадкоємці першої черги за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_3 (Іпотекодавця) та належним позивачем у спірних правовідносинах.

Оцінюючи правомірність оспорюваного рішення державного реєстратора суд звертає увагу на таке.

По-перше, відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення; в цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги; якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання; тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18), «загальноприйнятим у світовій практиці є застосування щодо юридично-значимих повідомлень принципу «доставки (одержання)» повідомлень, якщо сторони прямо не передбачили застосування принципу «відправлення»; зокрема: (а) у підпункті 3 пункту I.-1:109 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що повідомлення вступає в силу у момент досягнення адресата, якщо з нього не слідує більш пізній момент вступу у силу; (б) згідно пунктів 2, 3 Принципів європейського контрактного права з урахуванням положень пунктів (4) та (5), будь-які повідомлення набирають чинності з моменту, коли вони отримані адресатом; Повідомлення вважається одержаним адресатом, коли його вручено за місцем його діяльності або за поштовою адресою, або, якщо він не має місця діяльності або поштової адреси, - за місцем його постійного проживання; (в) відповідно до пункту 4 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року письмове повідомлення може бути не підписане, але в ньому обов`язково повинна зазначатись особа, яка його зробила або від імені якої воно зроблене; «письмове повідомлення» включає телеграми, телекси і будь-які інші види телекомунікаційних повідомлень, які можна відтворити у формі документа, але не обмежується ними; письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом; підхід стосовно застосування принципу «доставки (одержання)» юридично-значимих повідомлень висловлений і в українській судовій практиці; у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі 6-2988цс15 вказано, що: «[…] розглядаючи питання про дотримання під час проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу; при цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей; отже, загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Однак, повідомлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про намір звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 08.02.2019 року № 111 було надіслано іпотекодавцеві ОСОБА_3 , який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позичальникові ОСОБА_4 , а позивачеві ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_2 таке повідомлення взагалі не надсилалося (а.с. 93-96).

По-друге, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20), Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки; підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель; стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог; при цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору; водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Отже, у спірних правовідносинах щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання підлягав застосуванню Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

По-третє, відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 59,9 кв.м та використовується як місце постійного проживання ОСОБА_1 , у власності якої відсутнє інше нерухоме житлове майно, що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 01.03.2019 року № 13564 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 31.01.2022 року № 297205685 (а.с. 16,20), а кредит за Кредитним договором № 06-2.1/486 від 04 червня 2007 року був отриманий в іноземній валюті (Євро) на споживчі потреби ремонт та облаштування квартири (а.с. 81-87).

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, суд до ходить до висновку про протиправність рішення Державного реєстратора Васюри Павла Володимировича (Комунальне підприємство «Гарант+») від 18.06.2019 року 15:11:28, індексний номер 47391897 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,9 кв.м; житловою площею 42,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 32035181) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () з огляду на вищевказані порушення вимог чинного законодавства.

При цьому, згідно з абзацом 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав; при цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору.

При цьому, відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 461/8641/19, від 09.08.2022 у справі № 266/2666/19, від 10.08.2022 у справі № 565/315/21, від 10.08.2022 у справі № 725/873/20, спір у справі в частині пред`явлених позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора виник між позивачем і особою, за якою було зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно; таким чином, державний реєстратор є неналежним відповідачем у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, на підставі ст. 1216, 1261, 1269 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Васюри Павла Володимировича (Комунальне підприємство «Гарант+») від 18.06.2019 року 15:11:28, індексний номер 47391897 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,9 кв.м; житловою площею 42,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 32035181) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (), поновивши державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП невідомий)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (м. Київ, вул. Вікентія Хвайки, буд. 21; )

Державний реєстратор Васюра Павло Володимирович (Комунальне підприємство «Гарант+»)

Повне рішення суду складене 13.02.2023 року.

Суддя