________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/307/23
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

10.03.2023 року

суддя Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, вимоги якого в подакльшому було збільшено, та згідно з редакції від 24.08.2022 року просить суд ухвалити рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, що була вчинена їй на підставі протиправного діяння - адміністративного правопорушення» за ч.І ст. 89 КУпАП у розмірі 500 000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 11.08.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

06.08.2021 року ОСОБА_3 через канцелярію суду надала заяву, в якій просила залучити її до справи в якості третьої особи на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 11.08.2021 року заяву ОСОБА_3 було залишено без задоволення.

В ході судового засідання, яке відбулось 25.10.2021 року, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила призначити в справі судово-психологічну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: - чи була ситуація, що пов`язана з вчиненням Відповідачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП, психотравмуючою для ОСОБА_1 ? Чи є у під експертної особи зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненням ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 с. 89 КУпАП? - Чи спричинені ОСОБА_1 страждання (моральна шкода) у зв`язку з вчиненням ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. І ст. 89 КУпАП. - Якщо так, то який можливий розмір становитиме компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)? Якщо так, то який можливий розмір становитиме компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)? Проведення експертизи просила доручити експертам Одеського обласному бюро судово-медичної експертизи.

Ухвалою суду від 25.10.2021 року клопотання позивача про призначення у справі судово-психологічної експертизи було задоволено. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

26.07.2022 року Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув до суду матеріали справи.

Ухвалою суду від 01.08.2022 року було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

В ході судового засідання, яке відбулось 03.10.2022 року, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви та прийняття зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, представник відповідача звернувся з клопотанням про зупинення провадження у справі до повернення ОСОБА_2 з довгострокового рейсу/відрядження на теріторію України.

Ухвалою суду від 03.10.2022 року клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви та прийняття зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та клопотання про зупинення провадження було задоволено.

19 жовтня 2022 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 завернулась до суду з заявою про забезпеченя позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке нерухоме майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, квартира загальною площею 24,1 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; - реєстраційний номер об`кта нерухомого майна 237, садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 115,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, квартира загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, земельна ділянка площею 0,025 га для індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року у задоволенні заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

07 березня 2023 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 завернулась до суду з заявою про забезпеченя позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 ): - реєстраційний номер об`кта нерухомого майна 237, садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 115,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб ; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження майна.

Відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову не може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ціна первісного позову складає 500 000,00 гривень, натомість ОСОБА_1 просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача, вартість якого, на думку суду, є неспівмірною з ціною позову.

Слід зазначити, що позивач не надала суду належних доказів дійсної вартості вказаного нерухомого майна.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

З урахуванням викладеного, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, приймаючи до уваги, що викладені обставини у заяві про забезпечення позову жодним чином не доведені, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 84, 149-154, 157, 353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.