Справа № 346/1389/23
Провадження № 2-з/346/6/23
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

22 березня 2023 р.м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

у с т а н о в и в:

21.03.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В його обґрунтування вказав, що в період шлюбу з відповідачем, за спільні кошти була придбана квартира АДРЕСА_1 . Дане майно, відповідно до положень ст.. 60, 70 СК України є спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 та їхні частки є рівними. В зв`язку з цим, просить визнати за ним право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири.

Одночасно з позовом позивачем було подано заяву про його забезпечення, в якій ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову у виді заборони вчиняти певні дії, а саме здійснювати реєстрацію місця проживання (перебування) осіб в спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги заяви про забезпечення позову мотивовані тим, що позивачу стало відомо про намір відповідачки здійснити реєстрацію в спірній квартирі місця проживання сторонньої особи без його згоди. Відтак, позивач вважає, що реєстрація місця проживання сторонньої особи та її автоматичне право там проживати завадить йому вільно користуватися своєю нерухомістю.

Відповідно до ч.1ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши позовну заяву та долучені до неї документи, давши оцінку доводам заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В даній справі судом вбачається, що між сторонами виник спір щодо поділу нерухомого майна, яке позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 не зазначив, як заборона здійснення реєстрації місця проживання (перебування) осіб в спірній квартирі, забезпечить можливість виконання судового рішення в даній справі, у випадку його прийняття на користь позивача, тим самим не обґрунтував основну мету вжиття заходів забезпечення позову.

Зміст заяви про забезпечення позову та матеріали справи не містять об`єктивних даних про те, що відповідач дійсно має намір зареєструвати інших осіб в спірній квартирі. Відтак, дані обставини, на які вказує позивач, жодними аргументами та доказами не підтверджуються.

Крім цього, суд бере до уваги, що шлюб між сторонами був розірваний в 2006 році. З 2001 року позивач зареєстрований та проживає в с. Годи-Добровідка Коломийського району, про що свідчить відмітка в його паспорті громадянина України та зміст позовної заяви. Відтак, суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що реєстрація місця проживання сторонньої особи в квартирі, в якій він тривалий час не проживає, завадить йому вільно користуватися цією нерухомістю.

Таким чином, суд, прийнявши до уваги позовні вимоги ОСОБА_1 , не вбачає реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, прийнятого на користь позивача, без застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи дані обставини, суд знаходить доводи поданої заяви необґрунтованими, оскільки не вважає, що вжиття запропонованого виду заходу забезпечення позову відповідатиме критеріям розумності, доведеності і адекватності в даній справі, а також буде забезпечувати збалансованість інтересів сторін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Херсонської області.

Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Третьякова І. В.