ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/249/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/7528/21 Категорія: 304000000 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Новікова О.М.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особи, яка подали апеляційні скарги представник ОСОБА_1 адвокат Погасій Світлана Миколаївна, представник ОСОБА_1 опікун ОСОБА_2 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Погасій Світлани Миколаївни та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 опікуна ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2022 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та № 1480 від 31.10.2007 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинок АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу«Черкаська ТЕЦ».

Оскільки в будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п.п. 7, 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії, споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 відсутній, тому, згідно з п. 21 вказаних вище Правил, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води та теплової енергії плата за надані послуги справляється з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

Згідно з листа-інформації Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 2196-01-10 від 11.10.2021, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані відповідачі: з 17.05.1996 і по теперішній час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 17.05.1996 і по теперішній час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також зазначає, що договір з відповідачами про надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак його відсутність не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідачі, починаючи з березня 2015 року, не вносили своєчасно плату за отримані послуги з централізованого опалення тагарячого водопостачання, внаслідок чого у них утворилась заборгованість за період з 01.03.2015 по 01.10.2021 в загальній сумі 31701 грн 06 коп.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачам нараховані 3% річних від простроченої суми боргу 5067 грн 41 коп. та інфляційна складова боргу 13403 грн 61 коп.

З урахуванням викладеного, позивач просив вказану суму, що разом складає 50172 грн 08 коп., стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги за спожиту теплову енергію з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних в сумі 21363 грн 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 686 грн 39 коп.

Рішення мотивовано тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».

З листа-розрахунку о/р № 11332360 за адресою АДРЕСА_3 вбачається, що за період з 01.03.2015 по 01.10.2021 відповідачі мали заборгованість за надані послуги 31701,06 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення 12830,80 грн, заборгованість з гарячого водопостачання 18870,26 грн. Після пред`явлення позову відповідачами було сплачено в жовтні 2022 року за послуги з централізованого опалення 4616,27 грн, за послуги з гарячого водопостачання 4362,22 грн.

Крім того, судом першої інстанції було враховано, що позивач нарахував заборгованість за період з 01.03.2015 по 01.10.2021. З даним позовом позивач звернувся 18.11.2021. Відповідачами заялялось клопотання про застосування до вказаних правовідносин строків позовної давності.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачами оплата за надані їм послуги з централізованого опалення та з гарячого водопостачання вносилася лише періодично. Платежі, які вносилися після 01.07.2019 (по теплу) та після 01.08.2019 (по воді), вносилися в більшому розмірі, ніж нарахування, тому вони переривали строки позовної давності. Платежі, які вносилися відповідачами до 01.07.2019 (по теплу) та до 01.08.2019 (по воді) були меншими, ніж нарахування до оплати, тому вони не переривали строк позовної давності. Таким чином останні платежі, які переривали строк позовної давності, були сплачені відповідачами по теплу у липні 2019 року на суму 400 грн при нарахуванні до оплати 0 грн, по воді у серпні 2019 року на суму 800 грн при нарахуванні до оплати 595,36 грн, тому, відповідно, з цього часу необхідно і здійснювати відлік позовної давності по кожній із наданих послуг.

За таких обставин, з урахуванням строку позовної давності, з відповідачів стягнуто заборгованість за послуги з централізованого опалення за період 01.07.2016 (в межах строку позовної давності) по 01.10.2021 та за послуги з гарячого водопостачання за період з 01.08.2016 (в межах строку позовної давності) по 01.10.2021 в загальній сумі 17499,46 грн.

Оскільки суд до основного зобов`язання застосував вимоги ст. 267 ЦК України (наслідки спливу строку позовної давності), відповідно, вказані вимоги застосовані і до нарахування інфляційних та трьох процентів річних від простроченої суми. При цьому, суд врахував, що інфляційні втрати та 3% річних мали нараховуватися позивачем та сплачуватися відповідачами також щомісячно від простроченої суми, але не сплачувалися, оскільки таких вимог до відповідачів не пред`являв сам позивач, і з даним позовом він звернувся до суду 18.11.2021, тому з відповідачів на користь позивача стягнуто в солідарному порядку інфляційні та 3% річних за період з 18.11.2018 по 01.10.2021, а саме: 3% річних 1288,38 грн, інфляційні збитки 2575,26 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представники відповідача ОСОБА_1 опікун ОСОБА_2 та адвокат Погасій С.М. подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 , посилаючись в скарзі на неповне з`ясування обставин справи, просила змінити рішення суду, а саме: стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послугиз централізованого опалення та гарячого водопостачання, інфляційну складову боргу та три відсотки річних за період з 01.10.2018 по 01.10.2021 в сумі 3196,96 грн. Рішення в частині стягнення солідарно з відповідачів 3% річних 1288 грн 38 коп., інфляційних збитків 2575 грн 26 коп. та стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 686 грн 39 коп. представник відповідача ОСОБА_2 не оскаржує.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на лист-розрахунок позивача по О/Р №11332360 за адресою АДРЕСА_3 , зазначив заборгованість за вказані послуги з березня 2015 року по жовтень 2018 року. Суд безпідставно не застосував позовну давність за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року. Заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2018 по 01.10.2021 становить 3196,96 грн. та 3% річних 1288,38 грн, інфляційних збитків 2575,26 грн, а всього в сумі 7060,60 грн.

Адвокат Погасій С.М. в своїй апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи та є таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що доданий до позову лист-розрахунок по АДРЕСА_4 є єдиним доказом заборгованості відповідачів. Проте, такий лист-розрахунок є неналежним і недостатнім доказом, бо є неповним, потребуючим підтвердження. Відсутні дані щодо деяких платежів відповідачів (11.2019; 2-9.2020, 2-6-9.2021).

Переважна частина заявленої позовом заборгованості відноситься до періоду, що знаходиться за межами загальної позовної давності (березень 2015 року жовтень 2018 року). Вважає, що стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, інфляційної складової боргу та 3% річних за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року є таким, що порушує права відповідача, оскільки строк позовної давності щодо пред`явлення вимог про стягнення заборгованості за даний період вже минув. Просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Оскільки, ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги представників відповідача ОСОБА_1 адвоката Погасій С.М. та опікуна ОСОБА_2 не підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, на ПАТ «Черкаське хімволокно», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», покладений обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 №374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 №2444) (а.с.18).

Відповідно до Положення, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів, протокол № 27 від 20.04.2018, відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» не є юридичною особою і здійснює свою діяльність на основі і відповідно до чинного законодавства України, статуту ПрАТ «Черкаське хімволокно» та Положення. Метою діяльності відокремленого підрозділу є задоволення суспільних потреб в електричній та тепловій енергії шляхом виробництва електричної та теплової енергії, її передачі споживачам, збуту електричної та теплової енергії фізичним і юридичним особам, надання послуг підприємством, установам, організаціям та громадянам (а.с.19-20).

Згідно з листом-інформацією Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 2196-01-10 від 11.10.2021, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 17.05.1996 і по теперішній час (а.с.9-10).

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинок АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».

Оскільки в будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п.п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії, споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями, пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 відсутній, тому, згідно з п. 21 вказаних вище Правил, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води та теплової енергії плата за надані послуги справляється з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач у справі довів факт надання ним у квартиру відповідачів ( АДРЕСА_3 ) комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що відповідачами не спростовано.

Однак, за надані послуги відповідачі, як споживачі, у встановленому порядку не розрахувалися, що спричинило виникнення заборгованості, про стягнення якої заявлено позовну вимогу у справі.

У відповідача, як споживача таких послуг, виник обов`язок по їх оплаті, що встановлений ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Посилання адвоката Погасій С.М. в апеляційній скарзі на те, що відсутні дані про деякі платежі відповідачів (11.2019; 2-9.2020, 2-6-9.2021) є безпідставними,оскільки відповідачі не надали доказів про здійснення даних платежів по оплаті одержаних послуг за вказані періоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та апеляційної скарги адвоката Погасій С.М. про те, що позовна давність повинна бути застосована до заборгованості за період з 01.03.2015 по 01.10.2018 суперечить нормам закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з листа розрахунку, відповідачами оплата за надані їм послуги з централізованого опалення та з гарячого водопостачання вносилася лише періодично. Платежі, які вносилися після 01.07.2019 (по теплу) та після 01.08.2019 (по воді), вносилися в більшому розмірі, ніж нарахування, тобто вказані платежі переривали строки позовної давності.

Платежі, які вносилися відповідачами до 01.07.2019 (по теплу) та до 01.08.2019 (по воді) були меншими ніж нарахування до оплати, тому вони не переривали строк позовної давності. Таким чином, останні платежі, які переривали строк позовної давності, були сплачені відповідачами по теплу у липні 2019 року на суму 400 грн при нарахуванні до оплати 0 грн, по воді у серпні 2019 року на суму 800 грн при нарахуванні до оплати 595,36 грн, тому, відповідно, з цього часу, як правильно зазначив суд першої інстанції, необхідно і здійснювати відлік позовної давності по кожній із наданих послуг.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам та з урахуванням всіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню.

З огляду на це, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачів заборгованості за послуги за спожиту теплову енергію з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних в сумі 21363 грн 10 коп., а також стягнення з відповідача ОСОБА_2 судового збору в сумі 686 грн 39 коп.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Погасій Світлани Миколаївни та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 опікуна ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2022 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов встановленому ст. 389 ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.М. Новіков