Справа № 161/279/23
Провадження № 2/161/1107/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

04.01.2023 року позивач ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування зазначивши, що 10.12.2019 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (ТзОВ «1БАНК») та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 8249854, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 7150 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити проценти за користування ними (далі - Договір позики). Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав ОСОБА_1 грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 15.05.2020 року становить 14042,60 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом - 7150 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 3317,60 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3575 грн. Поряд з цим, 03.04.2017 року між ТзОВ «1БАНК» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 03042017 та на його виконання 15.05.2020 року підписано Реєстр прав вимоги № 99, відповідно до котрого право вимоги за Договором позики перейшло до ТзОВ «ФК «Профіт Капітал». Таким чином, сума невиконаних ОСОБА_1 за взятими на себе кредитними зобов`язаннями становить 14042,60 грн. та вказані кошти відповідач повинен був сплатити в користь нового Кредитора, однак останній борг не повертає. У зв`язку з цим, ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» на суму заборгованості здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 24893,61 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 7150 грн.; заборгованості за Процентами - 3317,60 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3575 грн.; заборгованості за 3% річних - 1101,54 грн.; заборгованості за інфляційними втратами - 5041,29 грн.; а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2481 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

06.02.2023 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що факт укладення між ним та позивачем Договору позики він заперечує. Так, позивачем ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» не надано суду його заяви, з якої б вбачалось бажання отримати кредит та його розмір, а будь-які відомості про зазначення номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти відсутні. Також, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме належним йому електронним цифровим підписом підписано Договір позики, оскільки ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті до позовної заяви не долучено. У свою чергу, наданий ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» лист від ТзОВ «ФК «Фінекспрес» від 08.11.2021 року № 08/11-2021-5 не є первинним обліковим документом, який би доводив отримання ним кредитних коштів. Одночасно з цим вказує, що Договір факторингу № 03042017 між ТзОВ «1БАНК» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладеним 03.04.2017 року в той час, коли спірний Договір позики датований 10.12.2019 року, а тому жодних правових підстав вважати, що позивач набув право вимоги за спірним правочином немає. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у своєму позові розгляд справи просив проводити у його відсутності з огляду на заявлені позовні вимоги (а.с. 5-зворот).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили.

З огляду на те, що відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, в якому навів свої доводи та заперечення з приводу заявлених позовних вимог, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті на підставі наявних письмових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.12.2019 року між ТзОВ «1БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 8249854 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов (а.с. 6-7).

Відповідно до п. 2 Договору позики, Кредитодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 7150 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 29 днів. Базова процентна ставка 1,60 % в день. Розмір процентів на прострочену позику складають 2,70% в день.

Згідно п. 5 Договору позики, - цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ («Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.

Відповідно до п. 8.4 Правил, - якщо під час дії особливих умов виконання Договору, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності (у тому числі право сплати Процентів акційних), Позичальник порушить взяті на себе договірні зобов`язання, такі особливі умови виконання Договору втрачають силу, що означає, що нараховані згідно умов Договору Проценти підлягають сплаті Позичальником в повному об`ємі за весь період дії Договору згідно умов Договору і незалежно від пропонованих особливих умов Програми лояльності.

Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав Позичальнику грошові кошти у сумі 7150 грн. строком до 08.01.2020 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору (а.с. 8).

У своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 взагалі заперечує факт укладення ним вищевказаного Договору позики, однак суд вважає надуманими такі погументи з огляду на таке.

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.

Аналогічна правова позиції висловлена у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року при розгляді справи № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 , на веб сайті TзOB «1БАНК» https://mycredit.ua/ через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформацію щодо свого імені, номеру телефону, адреси доставки об`єкта оренди, реквізити документа, що посвідчує його особу, електронну адресу.

Позичальник, у електронній формі через сайт Кредитодавця (особистий кабінет) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, котрий було надіслано Орендарю (через телекомунікаційну систему) в електронному повідомлені - надісланому на електронну адресу (e-mail) вказаний під час складання заявки, а саме: вказаний в наданій довідці, підписав Договір позики № 8249854, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» свідчить про укладення договору (а.с. 13).

Отже, ТзОВ «1БАНК» та ОСОБА_1 , уклавши 10.12.2019 року Договір позики № 8249854, досягали згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Як уже зазначалося, TзOB «1БАНК» свої зобов`язання за Договором позики виконав належним чином та перерахував на рахунок ОСОБА_1 7150 грн.

Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 15.05.2020 року становить 14042,60 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом - 7150 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 3317,60 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3575 грн. (а.с. 9-12).

Вищевказаний розрахунок відповідає вимогам до первинних документів, встановленим Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮ від 12.04.2012 року № 578/5, а тому у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів даний доказ; відповідачем в ході розгляду справи такий розрахунок не спростований в жодній мірі.

03.04.2017 року між TзOB «1БАНК» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 03042017 (а.с. 15-18).

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу, - Первісний кредитор зобов`язується передати Новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а Новий кредитор зобов`язується їх прийняти.

15.05.2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 99, відповідно до котрого право вимоги за Договором позики № 8249854 від 10.12.2019 року, перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Натомість, у своєму відзиві ОСОБА_1 ставить під сумнів існування факту переходу до позивача права вимоги за вищевказаним Договором кредиту, оскільки Договір факторингу № 03042017 між TзOB «1БАНК» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений 03.04.2017 року, тобто фактично до укладення ним спірного правочину.

Однак, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки п. 4.1. Договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора саме з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку № 3 до цього Договору, а не з дати укладення Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року.

Наведене свідчить про ту обставину, що саме з 15.05.2020 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за Договором позики за Реєстром передачі прав вимоги № 99, тобто тоді, коли між його сторонами (TзOB «1БАНК» та ОСОБА_1 ) вже виникли та існували правовідносини з приводу кредитування (позики).

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З вищенаведеного слідує, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за умовами Договору позики № 8249854, укладеного 10.12.2019 року між ним та TзOB «1БАНК», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «ФК «Профіт Капітал», а тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним правочином, яка станом на 15.05.2020 року становить 14042,60 грн.

У своєму позові ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» також ставить питання про стягнення з ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат, які нараховує за період з 15.05.2020 року по 27.12.2022 року.

Однак, вищевказану вимогу суд вважає частково обґрунтованою з огляду на наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання забороняється.

За наведених обставин, вимоги ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат обґрунтованими є лише за період з 15.05.2020 року по 23.02.2022 року включно, а саме:

-Розрахунок 3 % річних:

1)період розрахунку: з 15.05.2020 року по 31.12.2020 року - 231 день; [Проценти] = 14042,60 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 231 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 265,89 грн.;

2)період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів; [Проценти] = 14042,60 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 421,28 грн.

3)період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні; [Проценти] = 14042,60 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 62,33 грн.

-індексація на суму 14042,60 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 117,120% (за період Травень 2020 - Лютий 2022); [Інфляційні нарахування] = 14042,60 грн. (сума боргу) ? 117,120% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 14042,60 грн. (сума боргу) = 2404,05 грн.

Отже, за прострочення взятих не себе зобов`язань за Договором позики № 8249854 від 10.12.2019 року стягненню з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягають 749,50 грн. 3% річних та 2404,05 грн. інфляційних втрат.

Суд вважає наголосити на наступній обставині.

ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» у своєму позові просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 24893,61 грн., однак фактично обґрунтовує суму заборгованості відповідача в загальному розмірі 20185,43 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7150 грн.; заборгованість за Процентами - 3317,60 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3575 грн.; заборгованість за 3% річних - 1101,54 грн.; заборгованість за інфляційними втратами - 5041,29 грн.

З даного приводу суд зауважує, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (зокрема, уточнення позовних вимог) (ч. 4 ст. 12 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 року в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.?

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Судом встановлено, що між ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» та АО «Правовий Діалог» було укладено Договір про надання правової допомоги № 01112022-1 від 01.11.2022 року, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання з приводу надання правничої допомоги в суді (а.с. 21-25).

Як вбачається із Акту прийому-передачі наданої правової допомоги № 2 від 06.12.2022 року, який є Додатком № 4 до Договору про надання правової допомоги № 01112022-1 від 01.11.2022 року, АО «Правовий Діалог» в межах розгляду даної справи було надано правничі послуги загальною вартістю 7000 грн., з яких: консультації, погодження правової позиції, вивчення документів кредитної справи, складення позовної заяви; загальний час, затрачений на правничі послуги 7 год. (а.с. 26).

Факт сплати позивачем на користь АО «Правовий Діалог» 7000 грн. на виконання Договору про надання правової допомоги № 01112022-1 від 01.11.2022 року підтверджується платіжною інструкцією № 10080 від 15.12.2022 року (а.с. 28).

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, суд наголошує на такому.

Так, внаслідок запровадження з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, які наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19.

Разом з тим, відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами попри ту обставину, що ОСОБА_1 скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву, в якому аргументував свої заперечення з приводу заявлених позовних вимог.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Із наведеного слідує, що понесені позивачкою та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 1713,84 грн. (розрахунок: «17196,15 грн. - розмір задоволених вимог» / «24893,61 грн. - ціна позову» х «2481 грн. - судовий збір»), а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача.

На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 137, 141, 247, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 17196 (сімнадцять тисяч сто дев`яносто) грн. 08 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7150 грн.; заборгованість за процентами - 3317,60 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3575 грн.; 3% річних - 749,50 грн.; інфляційні втрати - 2404,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1713 грн. 84 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., а всього 8713 (вісім тисяч сімсот тринадцять) грн. 84 коп.

В іншій частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», адреса місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 14 лютого 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська