Справа № 199/4528/22
УХВАЛА

про відмову в прийнятті додаткового рішення

02.02.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника позивача адвоката Балла Владислава Володимировича про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2022 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики позов задоволено частково: судом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) основний борг у розмірі 1000 дол. США за договором позики від 19.11.2018р., проценти за користування позикою в сумі 120 дол. США за договором позики від 19.11.2018 р., три відсотка річних у сумі 101,01 дол. США за порушення грошового зобов`язання за договором позики від 19.11.2018 р., сума основного боргу у розмірі 500,00 США за договором позики від 11.04.2019 р., проценти за користування позикою в сумі 36,88 дол. США за договором позики від 11.04.2019 р., три відсотки річних у сумі 46,48 дол. США за порушення грошового зобов`язання за договором позики від 11.04.2019р., сума основного боргу у розмірі 700,00 США за договором позики від 22.11.2019 р., проценти за користування позикою в сумі 93,64 дол. США за договором позики від 22.11.2019 р., три відсотки річних у сумі 49,48 дол. США за порушення грошового зобов`язання за договором позики від 22.11.2019 р., а всього 2 647 (дві тисячі шістсот сорок сім) дол. США 43 цента США. Також вирішено питання про розподіл судового збору: ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 981 (дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 23 коп.

Втім, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат з надання професійної правничої допомоги, про що повідомив представник позивача в окремо наданій суду заяві, та просив стягнути з відповідача на користь позивача 12 000,00 грн.

Учасники справи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як встановлено судом, питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішено.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

31 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 185/5421/21, провадження № 61-20615св21 (ЄДРСРУ № 102892312) в чати сні визначення форми гонорару адвоката у твердій (фіксованій) сумі та розподіл витрат у випадку на оплати послуг на момент закінчення справи зазначив наступне.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі №596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

При цьому, потрібно враховувати правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року (справа №760/11145/18), про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи.

Як встановлено судом, спір між учасниками справи виник із зобов`язання, яке виникло на підставі договору позики, та наслідків для боржника, завданих в результаті його невиконання. Судом ухвалено рішення про задоволення позову частково, суд не погодився із наведеним представником позивача розрахунком заборгованості та навів власний. Судове рішення позивачем не оскаржено в апеляційному порядку.

Справа не є складною, суд не погоджується із слушністю доводів представника позивача, що позовна заява є великою: позовна заява не є великою, розгляд справи не вимагав вчинення процесуальних дій (витребування доказів, допиту свідків тощо), справа є малозначною, розгляд справи відкладався в порядку, визначеному ст. 223 ЦПК України, представник позивача не приймав участь у судових засіданнях, вказане судове рішення ухвалено судом у порядку заочного розгляду справи. Виходячи з конкретних обставин даної справи, а також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд не погоджується із слушністю доводів представника позивача щодо наявності підстав для стягнення 12 000,00 грн. на професійну правничу допомогу та витрат на поштові відправлення в розмірі 122 грн. 38 коп.

Втім, відмовляючи в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд керується тим, що ЦПК України (ч. 1 та ч. 2 ст. 134 ЦПК) передбачає необхідність подачі до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, разом з першою заявою по суті спору.

У разі подачі стороною такого розрахунку на більш пізніх стадіях, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З цього приводу Верховний Суд притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, у справі №922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Невчинення представником позивача дій, передбачених ч. 1 ст. 134 ЦПК України, зумовлює в цій справі право суду відмовити на підстави ч. 2 ст. 134 ЦПК України у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Виходячи з вищенаведеного, підстави для задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відсутні.

Судом визнаються поважними причини пропуску строку на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав, зазначених у відповідній заяві представника позивача.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 258, ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику позивача адвокату Бала Владиславу Володимировича строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дата підписання ухвали 02 лютого 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В.Спаї