АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року

м. Чернівці

справа № 726/1424/22

провадження 822/235/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака О.О.,

за участю секретаря Скулеби А.І,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Стрілець Я.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Посилалася на те, що сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, а шлюб носить формальний характер.

За час спільного проживання, як подружжя, у сторін народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує на те, що з квітня 2022 року вони спільно не проживають, відповідачка залишила його разом з дитиною. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася проживати разом з ним та знаходиться на його повному утриманні. Саме тому, просить залишити місце проживання дитини з ним.

Просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 червня 2018 року Фастівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №152 та залишити місце проживання дитини з ним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 23 червня 2018 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за актовим записом №152.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про залишення місця проживання малолітньої дитини- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що вказана вимога є передчасною, разом з тим відмова в задоволенні такої вимоги не позбавляє позивача або відповідача в подальшому звернутися до суду із вимогою, в порядку позовного провадження, про визначення місця проживання дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про залишення місця проживання малолітньої дитини- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, оскаржуване рішення є незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Сторони зареєстрували шлюб 23 червня 2018 року Фастівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №152.

Під час шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області с. Дорошівці від 04 жовтня 2022 року № 570 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та залишення проживати малолітньої доньки сторін разом з ним. Рішення суду першої інстанцій переглядається лише в частині вимог про залишення проживати дитини разом з батьком.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`являли, суд його не вирішував.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України).

Сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Одночасно апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання доньки разом з ним у разі наявності підстав вважати, що проживання дитини з батьком відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 30 березня 2023 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна