КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Єдиний унікальний номер справи № 755/2359/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5933/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Ігнтаченко Н.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

У лютому 2022 року ТОВ «Новобудова» звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до рішення правління AT ХК «Київміськбуд» №199 від 05 жовтня 2005 року та АВІЗО № 293 від 27 квітня 2006 року житловий багатоквартирний будинок за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 14-Б переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Новобудова».

Позивач вказував, що ОСОБА_1 є власником квартири №62 у зазначеному багатоквартирному будинку на підставі свідоцтва про право власності від 15 лютого 2006 року.

Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 09.12.2019 ТОВ «Новобудова» визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. У будинку, зокрема і квартирі № 62 , позивачем безперебійно надавались та надаються житлово-комунальні послуги, незалежно від наявності підпису кожного із співвласників на такому договорі.

Відповідно до укладеного Договору № 14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 02.01.2020 ціна послуги з управління (крім квартир та нежитлових приміщень першого поверху) становить: 7,54 гривень (в тому числі податок на додану вартість) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,46 гривень відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис витрат), що міститься у додатку 5 до договору; винагороду управителю в розмірі 1,08 гривень на місяць.

Отже, враховуючи площу квартири АДРЕСА_1 , а саме 56,80 кв. м., - загальна вартість послуги з управління багатоквартирним будинком становить: в період з 01 березня 2020 року по 01 січня 2022 року - 428 грн 30 коп. в місяць.

Оскільки відповідачка сплачує за житлово-комунальні послуги не в повному обсязі, у неї утворилася заборгованість за період з 01 березня 2020 року по 01 січня 2022 року в розмірі 9 516, 26 грн. Загальний розмір заборгованості відповідачки - ОСОБА_1 за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 березня 2020 року по 01 січня 2022 року включно, з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних складає 10 648,20 грн.

На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 березня 2020 року по 01 січня 2022 року включно в розмірі 10 648,20 грн, з яких: 9 516,26 грн - основного боргу, 3% річних від простроченої суми - 265,64 грн; індекс інфляції - 866,30 грн; судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження своїх вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Новобудова» подало до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачки судові витрати.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що до позовної заяви позивач долучив належні та достатні докази на обґрунтування своїх вимог, однак, суд не надав їм належну оцінку. Вказує, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком в силу прямої вказівки норм ч. 11 ст.10, ч.5 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», та ч. 1 ст.15 Закону №2189-VIII є обов`язковим для виконання усіма співвласниками (як фізичними, так і юридичними особами), тобто житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, незалежно від наявності підпису кожного із співвласників на такому договорі .

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк від відповідачки не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 10 648,20 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції мотивував його тим, позивач не долучив до позовної заяви додатків до договору, які є невід`ємною його частиною, що позбавляє суд визначити коло співвласників багатоквартирного будинку з якими укладено договір № 14-Б від 28 лютого 2020 року. Суд вказав, що відсутність додатку до договору позбавляє суд можливість пересвідчитися у колі осіб, що входять до співвласників багатоквартирного будинку, від імені яких було укладено договір № 14-Б від 28 лютого 2020 року, та чи безпосередньо відповідачем була надана згода на укладення такого договору, з огляду на невиконання останньою умов договору, а також визначити безпосередні умови договору, обсяг та умови надання товариством послуг.

З такими висновками апеляційний суд не погоджується з таких підстав.

Встановлено, що рішенням правління Акціонерного товариства Холдингова компанія «Київміськбуд» № 199 від 05 жовтня 2005 року ТОВ «НОВОБУДОВА» передано на баланс, обслуговування і експлуатацію без права відчуження будинок АДРЕСА_3 . Відповідно до Авізо № 293 від 27 квітня 2006 року Холдингова компанія «Київміськбуд» передає на баланс для зарахування в основні фонди за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності, квартира АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_1 .

Також встановлено, що 28 лютого 2020 року між ТОВ «Новобудова» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 в особі ОСОБА_2 (н/п №2), ОСОБА_3 (кв. №29 ), ОСОБА_4 (кв. № 118 ), ОСОБА_5 (кв. № 48 ), ОСОБА_6 (кв. №7 ), що діють на підставі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 09 грудня 2019 року та Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 09 червня 2016 року.

Згідно з п.1 договору № 14-б, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (далі - Будинок), а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Пунктом 2 договору визначено, що список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Загальні відомості про будинок зазначаються у додатку 2 до договору і є невід`ємною його частиною.

Частиною 3 пункту 6 договору встановлено, що кожен із співвласників зобов`язаний, оплачувати управителеві надані послуги з управління порядку, за ціною встановленою цим договором у строк не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним.

За нормою ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно зі ст. 19 даного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що між позивачем та уповноваженим зборами співвласників будинку особами, підписаний договір №14-Б про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком в силу прямої вказівки норм ч. 11 ст.10, ч.5 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», та ч. 1 ст.15 Закону №2189-VIII є обов`язковим для виконання усіма співвласниками (як фізичними, так і юридичними особами), тобто житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, незалежно від наявності підпису кожного із співвласників на такому договорі.

Матеріали справи не містять доказів надходження до ТОВ «Новобудова» від відповідачки будь-яких претензій щодо наданих послуг. Відсутні у матеріалах справи і докази щодо будь-яких заперечень відповідачки до умов договору, факту його укладення чи відмови від отримання послуг, що надає позивач.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка оспорювала будь-які рішення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та укладені ним договори.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що позивачем доведено факт надання житлово-комунальних послуг за спірною адресою та наявність зобов`язань по сплаті вартості цих послуг у ОСОБА_1 перед позивачем.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Новобудова», за період з 01 березня 2020 року по 01 січня 2022 року включно у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 10 648,20 грн., з яких: 9 516,26 грн - основного боргу, 3% річних від простроченої суми - 265,64 грн; інфляційні втрати - 866,30 грн.

Будь-яких заперечень щодо нарахованого позивачем розміру заборгованості відповідачем не заявлялось. У суду відсутні сумніви у правильності вказаного розрахунку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Новобудова» про стягнення із відповідачки на користь позивача основної суми боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 648,20 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6202,50 (2481 + 3721,50) грн

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 10 648 (десять тисяч шістсот сорок вісім) гривень 20 копійок, з яких: 9516,26 грн - основного боргу, 265,64 грн - 3% річних від простроченої суми, 866,30 грн - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» судовий збір у розмірі 6202 (шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова», адреса: 03028, м. Київ, вул.. Саперно-Слобідська, 10; .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_10 : РНОКПП: НОМЕР_1 .

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.І. Савченко