ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6670/15-ц Номер провадження 22-ц/814/2198/23Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2018 року, ухвалене суддею Васильєвою Л.М., повний текст судового рішення складений 08.11.2018, по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентами за користування кредитними коштами, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором,.

Колегіясуддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2018 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентами за користування кредитними коштами, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором відмовлено повністю.

12.10.2022 року до Полтавського апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшла апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» Євгена Сокуренка на вказане рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з аналізу наведених норм слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня отримання судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христовпроти України», заява № 24465/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно матеріалів справи, 25.11.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Київського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою місцевого суду від 02.12.2015 р. відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 09:00 19 січня 2016 р.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016 р. позовні вимоги задоволенні повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою цього ж суду від 09.02.2018 р. відмовлено в задоволенні подання головного державного виконавця Київського ВДВС про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою цього ж суду від 02.04.2018 р. скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2016 року по цій справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.04.2018 р. передано цю справу на розгляд Новоукраїнському районному суду Кіровоградської області.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.05.2018 р. матеріали цієї справи направлено до Київського районного суду м. Полтави за підсудністю.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.07.2018 р. прийнято справу до провадження та призначено її до розгляду в приміщенні Київського районного суду м. Полтави на 03 серпня 2018 року о 15:00.

Ухвалою цього ж суду від 03.08.2018 р. цивільну справу призначено за правилами загального позовного провадження на 10:00 31.08.2018 р.

Судова повістка про виклик до суду на вказану дату і час отримана представником АТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Люмах А.О. (а.с. 134, 131).

31.08.2018 р. у судовому засіданні, в якому брав участь представник відповідача, оголошена перерва до 02.10.2018 о 10:00.

02.10.2018 р. судом у судовому засіданні знову оголошена перерва до 16.10.2018 о 10:00.

16.10.2018 р. в судовому засіданні брали участь представник позивача ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 , а судом постановлена ухвала про витребування у позивача доказів. Також ухвалою від16.10.2018 р. закінчено підготовче провадження у цій справі та призначено її до розгляду на 10:00 01.11.2018 р. (а.с. 172-176).

Цього ж дня представнику позивача АТ КБ «ПриватБанк» особисто вручено судову повістку про виклик до суду на 10:00 01.11.2018 р., про що засвідчено підписом (а.с. 176 а).

Також судова повістка про виклик до суду на вказану дату і час вручена представнику відповідача ОСОБА_3 , про що засвідчено підписом (а.с. 177).

17.10.2018 судом на адресу позивача направлено копію ухвали від 16.10.2018 р. для виконання та 29.10.2018 р. від банку надійшли документи на виконання вказаної ухвали (а.с. 178-200).

01.11.2018 р. відбулося судове засідання у цій справі за участю представника позивача Люмах А.О. та представника відповідача ОСОБА_3 та цього ж дня місцевим судом проголошено вступну і резолютивну частину рішення, повний текст якого складено 08.11.2018 р.

Як вказувалося вище, 12.10.2022 р. до Полтавського апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшла апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» Євгена Сокуренка на вказане рішення суду першої інстанції, в якій представник позивача просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення, який вважає пропущеним із поважних причин. Посилається на приписи ст. 354 ЦПК України, та вказує, що повний текст рішення отримано 16.09.2022 р.

Колегія суддів зазначає, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, який відбувся о 10:00 01.11.2018 р., представник позивача Люмах А.О. приймав участь у судовому засіданні, в якому 01.11.2018 року була проголошена вступна і резолютивна частини рішення, повний текст рішення складено 08.11.2018 р. При цьому з апеляційною скаргою на рішення суду звернувся 12.10.2022 р., майже через чотири роки, відповідно, пропустив річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою, встановлений ч.1,2 ст. 358 ЦПК України.

З огляду на те, що причини пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги, поданої після спливу одного року; на обставини непереборної сили представник позивача не посилається, у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2018 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук