Справа № 635/738/23
Провадження № 2/635/293/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року селище Покотилівка Харківського району

Харківської області

Суддя Харківського районного суду Харківської області О.М. Пілюгіна розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та пені,

ВСТАНОВИВ:

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 155294,27 гривень та суму пені в розмірі 3804,00 гривень.

У позовній заяві позивач вказує місцезнаходження відповідача за адресою: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 102.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК передбачені правила альтернативної підсудності за вибором позивача.

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області, за своїм зареєстрованим місцем проживання, посилаючись на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якого позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, зазначає, що заяву подає позивач.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та пені підлягає направленню за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. Пунктом 2 вищевказаної Постанови передбачено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживача», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів страхування.

Однак, з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011р. Верховний Суд України в Узагальненнях судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів висловив позицію про те, що оскільки діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються Законом «Про захист прав споживачів» в частині, не врегульованій спеціальним законом. Цей висновок стосується й договорів майнового страхування, де страхувальниками є фізичні особи, а відносини спрямовані на захист особистих майнових інтересів страхувальника або іншої особи, що визначена у договорі, шляхом задоволення майнової потреби страхувальника, яка виникає або може виникнути після настання певних подій.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи №212/1101/18 у постанові від 17 квітня 2019 року, зазначив, що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» загальними. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У ст. 4 цього Закону зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Отже, аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

З матеріалів справи вбачається, що спір щодо виплати страхового відшкодування виник з правовідносин пов`язаних з виконанням договору добровільного страхування транспортного засобу № -1000527 від 07 липня 2021 року, укладеного між позивачем (страхувальником) та відповідачем (страховиком), у зв`язку з порушенням умов договору на отримання суми страхового відшкодування внаслідок страхового випадку згідно Закону України «Про страхування», а не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача», оскільки позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом.

Враховуючи, що місцезнаходження відповідача у Голосіївському районі міста Києва, що знаходиться за межами території Харківського районного суду Харківської області, тому позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та пені, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд Голосіївського районного суду міста Києва, при цьому суд також враховує, що предметом спору між сторонами є права та обов`язки сторін договору страхування та виконання зобов`язань за ним, а не якість страхових послуг, тому правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та пені передати на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.М. Пілюгіна