ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1233/22 Номер провадження 22-ц/814/2735/23Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М., при секретарі: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Луньової Анни Геннадіївни на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Савинський С.Г. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач отримав лист 09.09.2022р. від приватного виконавця Скрипника В.Л. і позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. видано 25.11.2021 року виконавчий напис № 19100.

У зв`язку з тим, що ані досудового врегулювання, ані будь - яких інших письмових документів позивачу, від відповідача та третьою особою не направлялося у відповідності до встановленого порядку передбаченого чинним законодавством України, а про існування нібито виниклої та надуманої відповідачем та його співучасниками, які виконували в порушення вимог діючого законодавства третіми особами заборгованості, які діяли на думку позивача шахрайським шляхом, для безпідставного заволодіння грошовими коштами позивача.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис № 19100 виданий 25.11.2021 року приватним нотаріусом Сазоновою Оленою Миколаївною стосовно ОСОБА_1 , таким, який не підлягає виконанню.

Стягнуто з Акціонерного товариства"Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн. та 496,20 грн., а всього в сумі 1488 грн. 60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

З даним рішенням суду не погодився АТ «Сенс-Банк» (загальним зборами акціонерів якого затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк»), в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником адвокатом Анною Луньовою, в якій прохає рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2022 року скасувати в частині стягнення з АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс-Банк») на користь позивача судових витрат по оплаті витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в стягненні на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу відмовити в повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розмір витрат на оплату правової допомоги є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг.

Вважає, що зважаючи на те, що в даній справі потрібні були лише дві дії подання типової позовної заяви та клопотання про забезпечення позову, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути зменшеним.

Крім того, посилається на те, що договір про надання правової (правничої) допомоги №09-09/2022 від 09.09.2022 року укладений строком на 2 роки, він не обмежується наданням правничої допомоги саме у цій цивільній справі. Він передбачає надання клієнту всіх видів правничої допомоги у будь-яких органах державної влади, установах тощо, і сукупно за надання таких послуг гонорар встановлено у сталій формі 12000 грн.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. На момент розгляду справи сторони по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується лише в частині стягненні витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи вимоги позивача щодо витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст.15ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч. 2 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст.137ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо) Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За приписами ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 вказано, що суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12350 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді представляв адвокат Савинський О.Г. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №09-09/2022 від 09.09.2022 року (а.с.14).

За приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз змісту договору про надання правової допомоги від 09.09.2022 року дозволяє дійти висновку, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми.

На підтвердження розміру судових витрат на надання правової допомоги в розмірі 12000 грн представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги, копію акту приймання-передачі №1 виконаних робіт і копію квитанції про сплату адвокату Савинському Олександра Григоровичу 12000 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції в розмірі 12000 грн, про стягнення яких і було заявлено позивачем.

Доводи апелянта про те, що договір про надання правової (правничої) допомоги №09-09/2022 від 09.09.2022 року укладений строком на 2 роки, він не обмежується наданням правничої допомоги саме у цій цивільній справі , а передбачає надання клієнту всіх видів правничої допомоги у будь-яких органах державної влади, установах тощо, і сукупно за надання таких послуг гонорар встановлено у сталій формі 12000 грн, суд відхиляє з наступних підстав.

Із акту приймання-передачі №1 від 12.09.2022 року виконаних робіт по наданню правової (правничої) допомоги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №09-09/2022 від 09.09.2022 року вбачається, що у вартість наданої правничої допомоги у розмірі 12000 грн увійшло вивчення та аналіз наданих документів щодо можливості оскарження виконавчого напису нотаріуса №19100 від 25.11.2021 року, усна консультація щодо можливості оскарження виконавчого напису нотаріуса №19100 від 25.11.2021 року, підготування позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та заяви про забезпечення позову.

Так, зі змісту вказаного акт-передачі вбачається, що вартість послуг адвоката у розмірі 12000 грн була сплачена виключено за правничу допомогу у цій справі.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи АТ «Сенс Банк» про те, що ними було компенсовано позивачеві отримання необмеженої дворічної правової допомоги абсолютно у всіх правовідносинах, у яких буде приймати участь позивач.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Луньової Анни Геннадіївни залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2023 року.

Головуючий суддя : _____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова __________________ Л.М. Хіль