Дата документу 02.02.2023
Справа № 334/5842/22
Провадження № 2/334/524/23
02 лютого 2023 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Стрельченко А.А., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
09.12.2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
12.12.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання.
16.01.2023 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19 лютого 2013 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрований у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №49.
01 березня 2013року рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя відповідач ОСОБА_2 усиновила дітей позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки біологічна мати дітей - ОСОБА_5 загинула в ДТП 24 березня 2012 року.
Згідно вищезазначеного рішення суду, зобов`язано Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження дітей, вказавши матір`ю дітей - ОСОБА_2 .
14 квітня 2021року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано.
Розпорядженням Голови районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району від 28.01.2022 року визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 .
Відповідачка ОСОБА_2 не займається ні навчанням, ні вихованням дітей, не допомагає матеріально, дитячі кошти по втраті годувальника, які отримує з 2013 року після смерті біологічної матері, віддає не своєчасно та не в повному обсязі.
Позивач неодноразово звертався до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з заявами вжити заходів до відповідачки, яка не виконує свої батьківські обов`язки.
Діти навчаються в ЗОШ № 29, повністю перебувають на утриманні позивача, однак коштів, які він отримує працюючи не офіційно, не вистачає, щоб в повному обсязі утримувати дітей.
Відповідачка працює в ДНЗ № 297 м.Запоріжжя на посаді методиста, має можливість надавати матеріальну допомогу дітям, однак добровільно відмовляється утримувати дітей, тому позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом.
Прохає стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісяця, з дня подачі заяви до суду до повноліття дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач в судове засідання не з`явився, 02.02.2023 року надав заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення останній судових повісток, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не надала, відзив на позов не подала.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Тому, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
19 лютого 2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №49.
01 березня 2013року рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя відповідач ОСОБА_2 усиновила дітей позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки біологічна мати дітей - ОСОБА_5 загинула в ДТП 24 березня 2012 року ( справа № 334/1687/13-ц).
Згідно вищезазначеного рішення суду, Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внесено відповідні зміни до актового запису про народження дітей, вказано матір`ю дітей - ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, виданих повторно 31 травня 2013року серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .
14 квітня 2021року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано (справа № 334/646/20).
Згідно розпорядження Голови районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району від 28.01.2022 року № 39р. місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначено разом з батьком ОСОБА_1 .
На даний час діти повністю перебувають на утриманні позивача, відповідачка добровільно відмовляється утримувати дітей, хоча має можливість, оскільки остання офіційно працевлаштована, її стан здоров`я та матеріальне становище задовільне, інших стягнень з відповідача не здійснюється.
Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного.
Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Так, відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.
Відповідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони у справі на час розгляду справи не перебувають у шлюбі, діти проживають з батьком та знаходяться на його повному утриманні, домовленості між сторонами про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає.
Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Крім того, відповідно ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Так як відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, будь-яких заперечень суду не надала, то суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на те, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судових витрат не поніс, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.
Керуючись ст.ст. 19, 76-83, 141, 223, 247, 258-259, 264-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 84, 180, 182, 191 СК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.12.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 992,40 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде складено 01.02.2023 року.

Суддя: С.М.Телегуз