Справа № 162/510/22
Провадження № 2/162/11/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д.,

за участі секретаря судових засідань Смаль Т.П.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів -- ОСОБА_2 , Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції, про скасування арешту нерухомого майна,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

Цей позов надійшов до Любешівського районного суду Волинської області поштою 26 вересня 2022 року.

Провадження у справі відкрито 30 вересня 2022 року, постановлено розглянути справу у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

У ході підготовчого провадження у справі за клопотанням представника позивача адвоката Войціховського А.В. до розгляду справи залучено співвідповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області.

Ухвалою суду від 25 листопада 2022 року за ініціативою суду залучено до розгляду справи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, ОСОБА_2 , Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів).

Відповідачем Головним управлінням Національної поліції у Волинській області подано відзив на позовну заяву.

Підготовче провадження у справі закрито 21 грудня 2022 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі у зв`язку із витребуванням судом додаткових доказів, визнання обов`язковою явки у судове засідання сторони позивача тощо.

На перенесену дату судового засідання сторони не з`явилися. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності.

Розгляд справи проведено 23 березня 2023 року у відсутності сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

2. Стислий виклад позиції позивача у позовній заяві.

Позов умотивовано тим, що 25 січня 2021 року відбулися електронні торги з продажу об`єкта нерухомого майна: приміщення комори загальною площею 604,2 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Організатором вказаних торгів виступив Луцький районний відділ ДВС Західного МУМЮ (м. Львів) в межах зведеного виконавчого провадження № 40048335 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави та юридичних осіб боргів на загальну суму 6558403,91 гривні. ОСОБА_1 визнано переможцем торгів. В серпні 2022 року позивач звернувся до нотаріуса з метою реєстрації за позивачем права власності на вказане майно та з`ясував про наявність обтяження. Волинською філією державного підприємства «Інформаційний центр» 03 травня 2012 року зареєстровано арешт нерухомого майна ОСОБА_2 , у тому числі приміщення комори по АДРЕСА_1 . Ініціатором обтяження виступило слідче управління УМВС у Волинській області, підставою обтяження є постанова слідчого Грудецького П.А. від 13 квітня 2012 року. Звернувшись до відповідача, стороні позивача стало відомо, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито. Крім цього, ОСОБА_1 звертався до Головного управління Національної поліції у Волинській області із заявами про зняття арешту з майна, однак відповіді не отримав.

У зв`язку з наведеним сторона позивача просить суд припинити обтяження та зняти арешт з приміщення комори «В-1» загальною площею 604,2 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови старшого слідчого управління УМВС у Волинській області Грудецького П.А. від 13 квітня 2012 року.

У матеріально-правовому обґрунтуванні позову позивач покликається на статтю 41 Конституції України, статті 321, 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Крім цього, ОСОБА_1 просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17.

3. Стислий виклад позиції відповідачів, третіх осіб у заявах по суті справи.

Головне управління Національної поліції у Волинській області у відзиві на позов звертає увагу суду, що досудове слідство у кримінальній справі № 30-025-11 проводилось слідчим управлінням УМВС України у Волинській області. Жодних процесуальних дій у рамках згаданого кримінального провадження ГУНП у Волинській області не здійснювало. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» УМВС України у Волинській області перебуває у стані припинення, а ГУНП у Волинській області не є його правонаступником. Вироком Луцького міськрайнного суду Волинської області від 05 червня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів з призначенням йому остаточного покарання на підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України у виді штрафу розміром 170 тисяч гривень. Арешт на нерухоме майно підсудного залишено у силі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2014 року ОСОБА_2 звільнено від покарання на підставі Закону України «Про амністію», при цьому арешти на майно підсудного скасовані не були.

Відповідач Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, треті особи Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 будь-яких заяв по суті справи не подали.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до протоколу № 523207 від 25 січня 2021 року позивача визнано переможцем електронних торгів з придбання комори «В-1» загальною площею 604,2 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно з актом державного виконавця від 18 лютого 2021 року про проведені електронні торги у рамках зведеного виконавчого провадження № 40048335 було передано на реалізацію приміщення комори «В-1» площею 604,2 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Боржником зазначено ОСОБА_2 , стягувачем ПАТ «Креді Агріколь Банк». Електронні торги проведено державним підприємством «СЕТАМ». Переможцем торгів вказано ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на приміщення комори по АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови старшого слідчого СУ УМВС України у Волинській області Грудецького П.А. від 13 квітня 2012 року (а.с. 5-9, 39-41).

ОСОБА_1 двічі, 12 березня 2021 року та 06 липня 2021 року, звертався до Головного управління Національної поліції у Волинській області із заявами про зняття арешту із згаданого майна (а.с. 10, 11).

На запит суду Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) листом № 2163 від 11 січня 2023 року повідомив, що у відділі відсутня інформація про оскарження електронних торгів від 25 січня 2021 року у виконавчому провадженні № 40048335 з продажу приміщення комори по АДРЕСА_1 (а.с. 63).

Відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2013 року у справі № 0308/11530/12 ОСОБА_2 визнано винуватим за частиною третьою статті 28 частиною другою статті 222, частиною другою статті 358, частиною другою статті 28 частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України з призначенням покарання на підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України у виді штрафу розміром 170 тисяч гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з використанням господарських та організаційно-розпорядчих функцій на три роки. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно у користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» 17138701,78 гривню. Арешт на майно засуджених залишено в силі. Вирок набрав законної сили 25 червня 2013 року (а.с. 69-83, 102).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2020 року у згаданій справі у задоволенні скарги адвоката Вінцюк Ю.Б. в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нескасуванні арешту майна, відмовлено. При цьому констатовано, що арешт майна ОСОБА_2 було накладено під час досудового слідства у кримінальній справі № 30-025-11. В матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо можливого закінчення виконавчого провадження про стягнення збитків з ОСОБА_2 у користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» (а.с. 84-86, 103,104).

5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 391 ЦК встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 48 ЦПК сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно із статтею 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із змісту статті 175 ЦПК слідує, що право визначення кола відповідачів належить позивачу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Не заперечуючи права позивача на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна у порядку цивільного судочинства, необхідно звернути увагу на наступне.

Позивач у позовній заяві вказує, що кримінальна справа відносно ОСОБА_2 закрита. Однак ця обставина не відповідає дійсності. Відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2013 року у справі № 0308/11530/12 ОСОБА_2 засуджено, а арешт на його майно залишено в силі. Крім цього, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2020 року у згаданій справі відмовлено у задоволенні скарги адвоката Вінцюк Ю.Б. в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нескасуванні арешту майна. При цьому констатовано, що арешт майна ОСОБА_2 було накладено під час досудового слідства у кримінальній справі № 30-025-11, а в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо можливого закінчення виконавчого провадження про стягнення збитків з ОСОБА_2 у користь ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17).

Отже, відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту має бути боржник та особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях.

Натомість позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_6 помилково залучили до розгляду цієї справи у якості співвідповідачів Головне управління Національної поліції у Волинській області та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

6. Питання розподілу судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 при поданні позовної заяви сплатив 992,40 гривні судового збору.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені учасниками справи судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у позові сплачена позивачем сума судового збору не підлягає стягненню з відповідачів.

7. Висновок суду щодо позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про припинення обтяження та зняття арешту з приміщення комори «В-1» загальною площею 604,2 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Ім`я позивача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Найменування відповідачів: Головне управління Національної поліції у Волинській області, 43025, місто Луцьк Волинської області, вулиця Винниченка, будинок № 11, ; Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, 43025, місто Луцьк Волинської області, вулиця Винниченка, будинок № 11, .

Суддя В.Д. Глинянчук