Ухвала

03 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 755/13611/21

провадження № 61-12398ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду засобами поштового зв`язку на рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 22 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року касаційну скаргу заявника залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог вказаної ухвали заявник надав уточнену редакцію касаційної скарги, заяву про поновлення строку касаційного оскарження та заяву про звільнення від сплати судового збору, проте вимоги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 19 грудня 2022 року, не виконані.

Заявником не вказано підстави касаційного оскарження згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України, про що було зазначено в ухвалі Верховного Суду від 19 грудня 2022 року.

Посилання у касаційній скарзі лише на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без зазначення на обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4

частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року з посиланням на воєнний стан.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Щодо посилання ОСОБА_1 на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, слід зазначити, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.

Заявник просить звільнити його від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище, проте не надає доказів, що підтверджують його дохід за 2021 календарний рік.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

У разі подання клопотань про відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій.

Однак доказів на підтвердження обставин, передбачених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» заявником не надано.

В уточненій редакції касаційної скарги відсутні конкретні підстави касаційного оскарження, наявність яких є обов`язковою вимогою до змісту касаційної скарги, не сплачено судовий збір, не надано доказів, які підтверджують підстави звільнення від його сплати та відсутнє належне обґрунтування пропуску строку касаційного оскарження, тобто заявник не усунув зазначені в ухвалі суду про залишення касаційної скарги без руху недоліки, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, та є підставою для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 неподаною та повернення її заявнику.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено,

що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення особі, яка подала касаційну скаргу.

Отже вимоги ухвали Верховного Суду від 19 грудня 2022 року, в якій, зокрема, роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України, заявником не виконані відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ,

від 18 жовтня 2005 року).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта