Номер провадження: 22-ц/813/2533/23
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 8 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення сином повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.12.2008р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюбу, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час вони мешкають окремо та наразі у суді перебуває справа щодо розірвання шлюбу між ними. Окрім того зазначила, що вони з чоловіком дійшли згоди щодо проживання їхнього сина разом із нею, його матір`ю. Син на цей час повністю перебуває на її матеріальному утриманні, а тому не тільки є необхідність у щоденному забезпеченні його харчами і одягом, та є додаткові витрати, пов`язані з витратами на його освіту, які стоять чималі кошти.

З 01.09.2020р. вона винаймає помешкання для них з сином, при цьому сплачує за нього 6 000 грн. на місяць на підставі договору оренди. Також зазначила, що витрати на дитину в місяць становлять приблизно 17778,49 грн., половину з яких повинен сплачувати відповідач. Відповідач працює за контрактом з іноземним судновласником, згідно із контракту від 24.04.2019р., в якому зазначено базову ставку в розмірі 1 440 дол. США, повний посадовий оклад 3 000 дол. США, що становить 81 000 грн. на місяць. Термін перебування за контрактом 6 місяців на посаді другого помічника. За даних обставин позивач вважає, що відповідач має фінансову можливість для сплати аліментів у визначений розмір.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з заявленими вимогами погодився частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 5000 грн. Окрім того зазначив, що він добровільно щомісячно надавав грошові кошти в розмірі 5000 грн. на утримання сина, витратив 1000 дол. США на купівлю йому комп`ютера, надавав кошти на оплату школи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи з 08.07.2020 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі та стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 8000 грн. щомісяця, починаючи з 08 липня 2020 року до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано роздруківку про надходження коштів з компанії Goldenport Shipmanagment LTD, де працює відповідач, за період з 01 січня 2015 року по 25 листопада 2020 року. Також не було враховано те, що починаючи з грудня 2019 року по грудень 2020 року кошти надходили на ім`я матері відповідача ОСОБА_4 у середньому розмірі 3200 доларів США на місяць.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 03 лютого 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 12 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час сторони мешкають окремо та наразі у суді перебуває справа щодо розірвання шлюбу між ними.

Окрім того судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди щодо проживання їхнього сина разом із матір`ю. Син на цей час повністю перебуває на її матеріальному утриманні, а тому не тільки є необхідність у щоденному забезпеченні його харчами і одягом, та є додаткові витрати, пов`язані з витратами на його освіту, які стоять чималі кошти.

З 01 вересня 2020 року ОСОБА_1 винаймає помешкання для них з сином, при цьому сплачує за нього 6 000 грн. на місяць на підставі договору оренди. Також зазначила, що витрати на дитину в місяць становлять приблизно 17778,49 грн., половину з яких повинен сплачувати відповідач.

В матеріалах справи наявна копія договору оренди від 01.09.2020р., укладеного з ОСОБА_1 , яка орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на період часу з 01.09.2020р. по 01.09.2021р. Щомісячна плата становить 6500 грн. (а.с. 32)

Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150-152, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 № 3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із відомостей з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27.10.2020 року, ОСОБА_2 перетинав кордон з 10.11.2015р. по 10.11.2020р., а саме: 04.04.2016р. виїзд, 25.09.2016р. виїзд, 25.04.2017р. виїзд, 11.11.2017р. виїзд, 23.03.2018р. виїзд, 20.08.2018р. виїзд, 06.10.2018р. виїзд, 13.10.2018р. виїзд, 26.04.2019р. виїзд, 11.10.2019р. виїзд, 25.07.2020р. - виїзд. (а.с.54).

Листом ДП «Голденпорт Одеса» від 16.11.2020р. повідомлено, що ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням дії трудового договору з 10.10.2019р. більше не працює на судновласників іноземних компаній, з якими компанія Goldenport Shipmanagement LTD Голденпорт Одеса здійснювала послуги по працевлаштуванню Та надано перелік трудових контрактів ОСОБА_2 з 2011 р. до 2019 р., а саме т/х TRAMMO SNDEPENDENT (2ND OFFICER) 27.04.2019р.-10.10.2019р., т/х RELIABLE (2ND OFFICER) 24.03.2018р.-20.08.2018р., т/х TRAMMO BAUMANN (2ND OFFICER) 26.04.2017р.-10.11.2017р., т/х D SKALKEAS (2ND OFFICER) 11.12.2014-07.07.2015, т/х MILOS (3ND OFFICER) 23.02.2014-01.08.2014, т/х SOFIA (3ND OFFICER) 31.03.2013р.-30.11.2013р., т/х IOANNA D (3ND OFFICER) 25.06.2012р.-07.12.2012р., т/х MILOS (3ND OFFICER) 16.06.2011-25.01.2012р. Окрім того в листі зазначено, що процес нарахування заробітної плати моряків та її виплата здійснюється іноземними судновласниками, а компанія Goldenport Shipmanagement LTD Голденпорт Одеса здійснює лише послуги з працевлаштування на судна іноземних судновласників (а.с. 56-58).

Листом ПАТ АБ «Південний» від 08.12.2020р. повідомлено, що ОСОБА_2 , в базі даних ПАТ АБ «Південний» відсутній (а.с. 77).

Окрім того, матеріали справи містять копії квитанцій, відповідно до яких вбачається поповнення картки ОСОБА_1 щодо витрат на школу ОСОБА_3 та аліменти на утримання ОСОБА_3 на суми по 2000 грн. та по 3000 грн. (а.с. 82-87).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що батько дитини займається матеріальним забезпеченням сина та дбає про його потреби.

Згідно із виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 11596 ОСОБА_2 , який має захворювання «набута невправима пупкова грижа». (а.с. 88-89).

24.11.2020р. за взаємною згодою між ОСОБА_2 на т/х БФ Нілоу (BF NILOU) та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) розірвано Трудовий договір моряка № 78122/6/2, який набирає чинності з 26.11.2020р. (а.с. 91,92-94).

З 22.12.2020р. ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітній в Суворовському РЦЗ (Одеський регіон), що підтверджується відповідною довідкою, копія якої міститься в матеріалах справи. (а.с. 95)

04.03.2021р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) укладено Трудовий договір моряка № 78122/7/1, загальна заробітна плата 3325 дол. США. (а.с. 138,139-140)

Відповідно до сторінки 22-23 паспорту моряка ОСОБА_2 перебував на судні на посаді 2ND OFFICER в період з 27.07.2020р. по 25.11.2020р., та згідно із сторінки 24-25 паспорту моряка ОСОБА_2 , перебував на судні на посаді 2ND OFFICER в період з 08.03.2021р. по 10.05.2021р. (а.с. 143)

Позивач будь-яких відомостей про доходи суду не надала.

Крім того, позивачем на надано доказів (квитанцій, чеків, тощо), що нею на дитину витрачається саме така сума, яка зазначена в уточненій позовній заяві.

Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти.

Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 Сімейного Кодексу України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.

Положенням ст. 191 Сімейного Кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд першої інстанції звернів увагу сторін, що відповідно до ст. 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна.

При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач має деякі проблеми із здоров`ям, проте є працездатною особою, інших осіб на своєму утриманні не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини.

Доказів зворотного відповідач суду не надав.

Тому визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що дитина на утримання якої позивач просить стягнути аліменти з липня 2020 року (дата звернення до суду з позовом) досягла 9 років, прожитковий мінімум для дитини віком до 6 від 18 років який у 2021 році станом на день розгляду справи становить 2395 грн., а також те, що відповідач з червня 2011 року працює моряком, враховуючи відомості про перетин кордону та наявні в матеріалах справи відомості про посади, на яких відповідач працював моряком та терміни трудових контрактів, а тому відповідач мав суттєві грошові надходження, також його кваліфікацією за спеціальність пов`язаною із професією моряка, з урахуванням обов`язку матері також утримувати дитину, суд дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, як основних засад цивільного процесуального законодавства дійшов висновку про часткове задоволення позову у зв`язку із чим стягує аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 5000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надала жодного доказу, який би підтвердив, що нею витрачається саме така сума на утримання дитини щомісячно.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було враховано роздруківки про надходження коштів з компанії Goldenport Shipmanagment LTD, де працює відповідач, за період з 01 січня 2015 року по 25 листопада 2020 року у розмірі від 2090 доларів США до 3500 доларів США щомісячно, то суд апеляційної інстанції враховує матеріальне та фізичне становище батьків, а також те, що відповідач приймав фінансову участь у вихованні дитини і до пред`явлення позову, а під час розгляду справи позовні вимоги визнав частково та погодився сплачувати аліменти у розмірі 5000 гривень щомісяця.

Що стосується доводів апеляційної скарги про фінансову можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 8000 гривень, то суд апеляційної інстанції зазначає, що наведений розрахунок витрат на дитину зазначений в апеляційній скарзі не був підтверджений належними та допустимими доказами.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03 лютого 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк