Номер провадження 2/754/1353/23
Справа №754/7358/22
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Моторенко К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд:

1. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 20 червня 2017 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №1140.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій формі у розмірі 5000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення даної позовної заяви про стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій формі у розмірі 4 000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення даної позовної заяви про стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позовної заяви про стягнення аліментів і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Позовна заява обґрунтована тим, що протягом останнього року подружнього життя відносини між подружжям почали погіршуватись, вони не можуть порозумітися, оскільки мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та життя, у зв`язку з чим виникають постійні сімейні суперечки, що негативно впливає на психологічний стан кожного із сторін, а також на їхніх дітей. ОСОБА_2 не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, та не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Це стало причиною фактичного розпаду сім`ї. Таким чином, шлюб існує лише формально і його слід розірвати, оскільки сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач звертає увагу, що відповідач інших дітей немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати та заробляти кошти і, як результат, сплачувати необхідну для дітей суму аліментів у твердій грошовій формі щомісячно. Старша донька ОСОБА_3 має проблеми зі здоров`ям, а саме має діагноз дитячий аутизм. Позивач зазначає, що щомісячно витрачає на забезпечення старшої доньки в середньому 10000,00 грн., а на забезпечення немовляти в середньому 8000,00 грн. Враховуючи рівність обов`язку батьків спільно забезпечувати рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку, позивачка вважає, що розмір аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 має бути стягнуто з батька ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_1 у твердій грошовій формі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, а розмір аліментів на утримання немовляти ОСОБА_4 має бути стягнуто з батька ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_1 у твердій грошовій формі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно. У зв`язку із складним матеріальним становищем, позивач вказує, що потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні 28 листопада 2022 року відповідач просив надати строк для примирення. Позивачка не заперечувала щодо надання строку для примирення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року надано подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення протягом одного місяця; провадження у справі зупинено.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2022 року поновлено провадження у цивільній справі № 754/7358/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та призначено судове засідання на 25 січня 2023 року.

25 січня 2023 року позивачем подано клопотання про долучення доказів.

Розгляд справи 25 січня 2023 року не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 27 січня 2023 року.

У судове засідання 27 січня 2023 року позивачка з`явилася, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач з`явився та не заперечував щодо часткового задоволення позову, а саме щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. і заперечував щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, оскільки він на даний час є безробітним.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 червня 2017 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1140, що підтверджуєтьсясвідоцтвом про шлюб серіїї НОМЕР_1 від 20.06.2017.

Від шлюбу сторони мають двох доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (4 повних роки), що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 02.06.2018, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (повний один рік), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18.03.2021, в яких батьком вказано ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим.

Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Таким чином вимога позивачки щодо розірвання шлюбу з відповідачем підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зазначити таке.

Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За приписами ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має проблеми зі здоров`ям, а саме має діагноз: дитячий аутизм. Даний діагноз підтверджується Консультативним висновком кафедри загальної, дитячої, судової психіатрії і наркології Національного медичного університету охорони здоров`я імені П.Л. Шупика від 05.08.2022 та Консультаційним висновком спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «психіатрія» від 05.08.2022. Крім того, про даний діагноз ОСОБА_5 зазначається в психолого-педагогічній характеристиці закладу дошкільної освіти № 801 від 06.07.2022 № 166.

Відповідач є працездатним та за своїм станом здоров`я може забезпечити матеріальну підтримку своїх дітей. Доказів того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання доньки - ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Суд вважає, що заявлена позивачем сума аліментів 5000,00 грн. на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає потребам для забезпечення інтересів дитини, аліменти у зазначеному розмірі не є завищеними та не будуть порушувати майнові права відповідача, у зв`язку з чим дана вимога позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною першою статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік, повинні матеріально забезпечувати один одного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За змістом ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви.

Будь-яких відповідних та належних доказів, що підтверджують надання матеріальної допомоги дружині відповідачем суду не надано.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач, будучи молодою особою, маючи задовільний стан здоров`я, оскільки не довів протилежне, цілком може надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що мінімальний прожитковий мінімум на особу складає 2589 грн., враховуючи принципами справедливості та розумності суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання позивачки є достатнім та таким, що не буде порушувати інтереси сторін, у зв`язку з чим вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід зазначити таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 345/284/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18.

З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2022 року Шевченківським районним судом міста Києва у справі № 761/27624/22 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки набрало законної сили рішення суду у формі судового наказу, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд вважає, що дане провадження в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу та стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 червня 2017 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1140, розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2589,00 грн. щомісячно, починаючи з 31 серпня 2022 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Провадження в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 30.01.2023.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК