ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2849/23 Справа № 242/2537/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - МірутиО.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Селидвугілля»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03 листопада 2022 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі (суддя Черков В.Г.), ухваленого в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2019 року позов ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, третя особа Ліквідаційна комісія ДП «Селидіввугілля», про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі, задоволено та поновлено позивача на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля». В подальшому постановою Донецького апеляційного суду від 13.02.2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13.01.2021 року постанову апеляційної інстанції від 13.02.2020 року скасовано та справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції. Постановою Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля» з 12.12.2018 року. За цей час вимушеного прогулу позивачу повинно бути сплачено середній заробіток, але він не має доступу до приміщення підприємства. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В подальшому, представником позивача надано суду письмовий розрахунок середнього заробітку, згідно якого середньоденний заробіток позивача складає 5486,48 грн., а тому просив стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3 423 563,52 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2021 року, яке постановою Донецького апеляційного суду від 16 лютого 2022 року залишено без змін, позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2018 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 893 602 грн. 90 коп.

Сума, що підлягала стягненню, визначена без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 236 грн. 99 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

21.09.2022 року ДП «Селидіввугілля» звернулось до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області у цивільній справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі, яка мотивована тим, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 16.02.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2018 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 893 602 грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 236,99 грн.

Вказує, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2019 року у справі № 242/3602/19 позов ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, третя особа Ліквідаційна комісія ДП «Селидіввугілля», про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі, задоволено та поновлено позивача на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля». В подальшому постановою Донецького апеляційного суду від 13.02.2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та в задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду від 13.01.2021 року постанову апеляційної інстанції від 13.02.2020 року скасовано та справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції. Постановою Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля» з 12.12.2018 року.

Підставою для перегляду судового рішення у справі № 242/2537/21 вказує постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 по справі № 242/3602/19, якою рішення Селидівського міського суду від 21.10.2019 та постанову Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 тісно пов`язані з вимогами у справі № 242/2537/21 як за суб`єктивним, так і за предметним складом.

З посиланням на п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України просить заяву про перегляд за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі задовольнити, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у справі № 242/2537/21 скасувати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03 листопада 2022 року заяву Державного підприємства «Селидіввугілля» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області у цивільній справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі задоволено.

В порядку перегляду за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у цивільній справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі скасовано та ухвалено нове рішення у даній справі, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що при ухваленні рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходив із встановленого судовим рішенням (справа № 242/3602/19) факту поновлення на посаді, яке згодом було скасовано, що є підставою для відмови в позові.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви про перегляд за ново виявленими обставинами, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В мотивування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що під час розгляду по суті справи № 242/2537/21 у суді першої інстанції, представником відповідача заявлялося клопотання про зупинення розгляду даної справи до ухвалення Верховним Судом рішення за касаційною скаргою Відповідача та Міністерства енергетики та вугільної промисловості у справі № 242/3602/19, яке було залишено судом першої інстанції без задоволення.

Скаржник вважає, що постанова Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №242/3602/19 не може бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у цивільній справі № 242/2537/21.

Разом з тим, заява відповідача від 20.09.2022 № 01-1/640 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у цивільній справі № 242/2537/21 подана до суду 21 вересня 2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, більш ніж на сто вісімдесят днів.

Також скаржник зазначає, що відповідач не дотримався встановленого законом строку для звернення до суду із заявою перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у цивільній справі № 242/2537/21, у зв`язку з чим суд першої інстанції в задоволенні такої заяви повинен був відмовити за пропуском строку.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 заявляв клопотання про розгляд справи в режимі відеоеокнференції, на зв`язок не вийшов, про ризики технічної неможливості участі в відео конференції повідомлений.

У судовому засіданні представник ДП «Селидвугілля» - Петренко Н.О. в режимі відеоконференції заперечувала проти доводів апеляційної скарги просила її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи що рішенням Селидівського міського суду Донецької області рішенням від 21 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ Міненерговугілля від 12 грудня 2018 року № 119-к/к, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення 12 грудня 2018 року генерального директора ДП «Селидіввугілля». Поновлено ОСОБА_1 з 12 грудня 2018 року на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля». Стягнуто з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 446 377,71 грн. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Стягнуто з Міненерговугілля на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 900,00 грн. Стягнуто з Міненерговугілля на користь держави судовий збір у розмірі 4 463,70 грн

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення позивача на підставі пункту 1 статті 41 КЗпП України є таким, що здійснено без законної підстави. Доказів звернення відповідача до Голови Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації з проханням погодити звільнення позивача з посади генерального директора ДП «Селидіввугілля» не надано, хоча при призначенні ОСОБА_1 таке погодження відбувалося, що підтверджено самим контрактом.

Постановою Донецького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційні скарги міністра енергетики та захисту довкілля, голови комісії з проведення реорганізації Міненерго ОСОБА_1 та голови комісії з реорганізації ДП «Селидіввугілля» Пахомова С.А. задоволено. Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Компенсовано Міненерговугілля судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 7 848,27 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Компенсував ДП «Селидіввугілля» судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 7 848,27 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у день звільнення ОСОБА_1 знаходився на лікарняному, а тому був звільнений з порушенням частини третьої статті 40 КЗпП України. ОСОБА_1 про порушення його трудових прав стало відомо у грудні 2018 року, позов до Селидівського міського суду Донецької області пред`явлено 24 червня 2019 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.

Постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що на відміну від інших трудових спорів, коли строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі належно оформленої трудової книжки.

Постановою Донецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12 грудня 2018 року № 119-к/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді Генерального директора ДП «Селидіввугілля» з 12 грудня 2018 року. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міненерговугілля про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовив. Стягнув з Міненерговугілля на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, які складаються із судового збору в розмірі 768,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 450,00 грн. Стягнуто з Міненерговугілля в дохід держави судовий збір, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у розмірі 768,40 грн. Компенсовано Міненерговугілля судовий збір, понесений у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 6 695,55 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Компенсовано ДП «Селидіввугілля» судовий збір, понесений у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 5 543,07 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції скасував наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12 грудня 2018 року № 119-к/к про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Селидіввугілля», поновив позивача на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля» та з ДП «Селидіввугілля», яке залучене до участі у справі як третя особа на стороні відповідача, стягнув на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 446 377,71 грн, чим вийшов за межі заявленого позову, оскільки вимог про скасування оскаржуваного наказу позивач не заявляв та вирішив питання про обов`язки ДП «Селидіввугілля», яке не було залучене до участі у справі як відповідач.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 по справі № 242/3602/19, рішення Селидівського міського суду від 21.10.2019 та постанову Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

За змістом частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано:

1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення;

2) з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав законної сили;

3) з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Частиною другою статті 424 ЦПК України встановлено, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили;

2) з підстав, визначених пунктами 2-3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України).

Таким чином, з урахуванням приписів частини першої цієї статті 424 заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстав, визначених пунктами 2-3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для перегляду судового рішення у справі № 242/2537/21 вказує постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 по справі № 242/3602/19, якою рішення Селидівського міського суду від 21.10.2019 та постанову Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

З заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2021 року у цивільній справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі, ДП «Селидвугіфлля» звернулось 21.09.2022 року.

Звертаючись з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ДП «Селидвугілля» було подано заяву про поновлення пропущеного строку, в обґрунтування якої посилались на те, що постанову ВС від 16.02.2022 у справі № 242/3602/19 було отримано підприємством тільки 01.06.2022 та через воєнний стан на підприємстві було запроваджено дистанційну роботу, а частина співробітників підприємства, які залишилися на території Донецької області, є мешканцями сусідніх населених пунктів, які часто потерпають від обстрілів, що є суттєвою перешкодою під час дотримання процесуальних строків. Також вказує, що продовжує діяти карантин та запроваджені протиепідемічні заходи щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Як вбачається із постанови Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 242/3602/19, якою скасовано рішення Селидівського міського суду від 21.10.2019 та постанова Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 й відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду, остання набирає законної сили з монету її прийняття.

Копію постанови Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі № 242/3602/19, підприємство отримало 01.06.2022 року, тобто з цієї дати починається відлік строку, передбаченого ст. 423 ЦПК України, оскільки відповідно до постанови касаційної інстанції розгляд справи відбувався в порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого з урахуванням Указів Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року та № 341/2022 від 17 травня 2022 рокупродовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 днів, а 15 серпня 2022 року його було знову продовжено на 90 днів, тобто до 21 листопада 2022 року.

В своїй ухвалі від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц Верховний Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Водночас, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 29 вересня 2022 р. у справі № 500/1912/22 дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Таким чином, введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом.

У зв`язку з цим суд зобов`язаний поновити пропущений встановлений законом або судом процесуальний строк, який закінчився в період дії воєнного стану в Україні, за заявою особи, якщо учасник справи обґрунтовує пропуск строку введенням воєнного стану в Україні, а суд визнає таку причину поважною. Суд також зобов`язаний продовжити встановлений законом або судом процесуальний строк, за заявою учасника справи, поданою до закінчення такого строку, якщо учасник справи також обґрунтовує пропуск такого строку введенням воєнного стану в Україні.

Отже, незважаючи на війну в нашій країні, правосуддя здійснюється. Визнання воєнного стану поважною причиною для пропуску процесуальних строків є логічним кроком для забезпечення прав і свобод учасників цивільно-правових правовідносин.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2022 року задоволено заяву представника Державного підприємства «Селидіввугілля» про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами . Поновлено Державному підприємству «Селидіввугілля» пропущений строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, обґрунтованим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо звернення відповідача з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2021 року, з порушенням строку не заслуговують на увагу.

Так, згідно ст 423 ЦПК України, рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

У пунктах 3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст.361 ЦПК (на даний час ст.423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст.361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Так, рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у цивільній справі №242/2537/21, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 16.02.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2018 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 893 602 (вісімсот дев`яносто три тисячі шістсот дві) грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 236,99 грн.

При ухваленні рішення 21.10.2021 у справі № 242/2537/21 було враховано, що постановою Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля» з 12.12.2018 року, наказ про поновлення позивача на посаді суду не наданий, тому період часу з 12.12.2018 по 21.10.2021 є часом вимушеного прогулу, за який підлягає стягненню середній заробіток.

В той же час, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 по справі № 242/3602/19, якою рішення Селидівського міського суду від 21.10.2019 та постанову Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Отже, підставою для скасування рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 року про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі, стало скасування рішення рішення Селидівського міського суду від 21.10.2019 та постанову Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 року, яким ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12 грудня 2018 року № 119-к/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та поновлення ОСОБА_1 на посаді Генерального директора ДП «Селидіввугілля» з 12 грудня 2018 року.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень. Згідно з ним жодна сторона не може вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine»), заява № 4994/04, § 42-43).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції що дійшов обґрунтованого висновку , що при ухваленні рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходив з встановленого іншим судовим рішенням (справа № 242/3602/19) факту поновлення на посаді, яке згодом було скасовано, що є підставою для задоволення поданої заяви та скасування рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у справі № 242/2537/21 з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд врахував, що принцип правової (юридичної) визначеності вважається одним з елементів належної судової процедури в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав про важливість забезпечення принципу юридичної визначеності як елементу верховенства права, який, окрім іншого, вимагає, щоб ухвалене судами остаточне рішення не могло бути скасованим (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не має права порушувати питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (пункти 51-52 рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99; ухвала ЄСПЛ щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; пункти 42-44 рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: