ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1025/23 Справа № 184/716/22 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №184/716/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року ухвалене у складі судді Томаш В.І.,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з ОСОБА_2 вона повторно перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2022 року. Їх шлюб зареєстрований Покровським відділом ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №48.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з позивачем. 3 ОСОБА_2 позивач вже раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі. Але їх шлюб виявився невдалим та не тривалим. За час сумісного проживання у них не склалися гармонійні сімейні стосунки на ґрунті відсутності взаєморозуміння. Після чергового конфлікту сторони розірвали шлюб. З початку військової агресії Російської Федерації проти України позивач разом з сином вирішила виїхати до своїх родичів, що мешкають за межами України. Але відповідач дізнавшись про це почав чинити їй перешкоди для виїзду за кордон. Він погодився не заважати виїзду за кордон разом з дитиною тільки у разі, якщо позивач знов зареєструє з ним шлюб. У день її з дитиною виїзду за кордон повторно був зареєстрований шлюб. До свого від`їзду за кордон позивач уклала договір про надання їй правової допомоги з цивільних та сімейних справ, що можуть виникнути під час її перебування за кордоном. На даний час позивач змушена звернутися до суду з позовом, оскільки вважає, що цей повторний шлюб не має ніякого майбутнього і носить тільки формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 березня 2022 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №48.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено - шлюб, зареєстрований 11 березня 2022 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №48, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвано. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, закривши провадження у справі та залишивши позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що В даній справі, між позивачкою та відповідачем, існує спір відносно місця проживання дитини після розлучення. Відповідач просто вимагає пояснення від позивачки, де пiсля розлучення буде жити його син. Та заперечує проти того, щоб його малолітня дитина проживала за межами правового поля України. Тому, при розгляді справи по питанню розлучення, інтереси малолітньої дитини просто не можуть не враховуватись. В той же час, у випадку недосягнення згоди щодо місця проживання дитини, одночасно із зверненням до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивачу потрібно подати позов про визначення місця проживання дитини. Чого, зі сторони позивачки, зроблено не було. Відповідач не примушує позивача до шлюбу. Він заперечує проти розірвання шлюбу доки позивач не надасть йому пояснень, де буде жити його малолітня дитина після розлучення сторін. Крім того, як з`ясувалось під час другого судового засідання 06.09.2022р., позовна заява, хоч вона і була складена від імені позивача, була підписана не самою ОСОБА_1 , а її представником, адвокатом Шавровою Н.М. Про що остання сама заявила під час другого судового засідання. Однак суд факт підпису позовної заяви про розлучення адвокатом Шавровою Н.М. без договору, який би їй такі права надавав, та факт підпису позову адвокатом Шавровою Н.ИМ. під прізвищем та ініціалами позивачки ОСОБА_1 , до уваги не прийняв. Адвокат, який виконує представницьку функцію в суді, навіть на підставі договору, усі процесуальні документи, при відсутності самого клієнта, повинен складати від свого імені, та підписувати їх своїм підписом, вказуючи при цьому, що він таким чином діє від iменi свого клієнта на підставі ст.64 ЦПК України. А складати процесуальні документи, в яких вказані дані клієнта, в даному конкретному випадку дані позивачки ОСОБА_1 , його адреса, його ПІБ, та ще й підписувати ці документи підписом клієнта, практично підроблюючи його, адвокат права не має.

Представником позивача ОСОБА_4 було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначила, що стосунки сторін себе вже вичерпали. У них вже не залишилося ніяких спільних інтересів окрім інтересів, що стосуються їх сина. Тому вона остаточно вирішила розірвати цей повторний шлюб, який не відповідає її інтересам і який був зареєстрований без наміру поновлення колишніх сімейних стосунків. Щодо підпису позовної заяви зазначила, що вона як представник позивача за ордером, мала право підпису заяви від імені позивача.

Крім того, представником позивача ОСОБА_5 було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначив, що відповідач намагається знову застосувати примус до позивача з метою збереження шлюбних відносин. Позивач прагне у майбутньому створити нову родину з іншим чоловіком, наявність зареєстрованого з відповідачем шлюбу суперечить її інтересам. Питання, пов`язані з наявністю дитини, забезпечення участі батька у вихованні дитини не були досліджені судом першої інстанції, посилання на них в апеляційній скарзі не є коректними.

Відповідач та його представник в судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось в режимі відео конференції, підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залиши без змін.

Позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку через свого представника.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та його представника, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з залишенням позову без розгляду з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2022 року між позивачем та відповідачем Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №48.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яка залишається проживати з позивачем.

У позовній заяві зазначено, що з ОСОБА_2 позивач вже раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі. Але шлюб сторін виявився невдалим та нетривалим. За час сумісного проживання у сторін не склалися гармонійні сімейні стосунки на ґрунті відсутності взаєморозуміння. Внаслідок великої різниці у віці сторони часто не розуміли один одного, внаслідок чого у них часто виникали сварки та конфлікти. Після чергового конфлікту сторони розлучилися та розірвали шлюб. З початку військової агресії Російської Федерації проти України позивач разом з сином вирішила виїхати до своїх родичів, що мешкають за межами України. Але відповідач, дізнавшись про це, почав чинити позивачу перешкоди для виїзду за кордон. Він погодився не заважати її виїзду за кордон разом з дитиною тільки у разі, якщо вона знов зареєструє з ним шлюб. У день її з дитиною виїзду за кордон повторно був зареєстрований шлюб. Але ще до свого від`їзду за кордон, вона за порадами своїх знайомих, звернулась до адвоката та уклала договір про надання їй правової допомоги з цивільних та сімейних справ, що можуть виникнуть у неї під час її перебування за кордоном. Позивач вважає, що їхні стосунки себе вже вичерпали. У сторін не залишилось ніяких спільних інтересів, окрім інтересів, що стосуються їхнього сина. Тому позивач вирішила остаточно розірвати повторний шлюб, який не відповідає її інтересам і який був зареєстрований без наміру поновлення колишніх сімейних стосунків. Сім`я розпалась вже остаточно і повторна реєстрація цього шлюбу її не врятувала. Майнового спору у сторін немає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог та посилався на ст.110 СК України

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з таким висновком та зазначає наступне.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язкиу шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Отже, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один з подружжя та волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя

Вбачається, що позовна заява подана від імені позивача ОСОБА_1 , та саме вона особисто зазначена позивачем по справі.

Проте 06 вересня 2022 року у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4 , представник позивача за ордером на надання правової допомоги у Орджонікідзевському міському суді Дніпропетровської області зазначила, що саме вона поставила підпис на позовній заяві від імені ОСОБА_1 , що підтверджується звукозаписом судового засідання.

У поясненнях, наданих на адресу місцевого суду ОСОБА_4 зазначила, що вона як представник позивача за ордером, має право підписувати за останнього процесуальні документи, у тому числі позовну заяву.

Оцінюючи даний довід та заперечення на нього апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Таким чином, за змістом положень ЦПК України, представник дійсно може подати позовну заяву про розірвання шлюбу від імені та в інтересах особи, яку він представляє, однак із зазначенням у якості особи, яка подає позов саме себе як представника.

Даний висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові КЦС ВС від 09 липня 2021 у справі № 607/10879/20.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що у якості особи, що звертається до суду, зазначена особисто позивач ОСОБА_1 , однак фактично підпис за неї поставила інша особа, про що сама ця особа зазначила під час розгляду справи, та не заперечувала у відзиві на апеляційну скаргу.

Суд першої інстанції не звернув увагу на дану обставину, та розглянув позовну заяву, яка фактично не була підписана позивачем ОСОБА_1 , а підпис від імені останньої було здійснено іншою особою - ОСОБА_4 , в порушення вимог процесуального закону, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити дійсне волевиявлення ОСОБА_1 на звернення до суду саме з даним позовом про розірвання шлюбу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. За змістом п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду також у випадку, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

За ч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі, або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з залишенням позову без розгляду.

При цьому апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись статтями 257, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 11 січня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв