Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4062/21 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 53 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/4062/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2022року, ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» (далі ТОВ «КПП ЦЕНТР», Товариство, Відповідач) про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Після його уточнення та часткової відмови від позовних вимог остаточно просив стягнути із ТОВ «КПП ЦЕНТР» на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 302 188, 96 грн, з яких: - 288 559,6 грн збитків, завданих внаслідок пошкодження транспортного засобу; - 13 629,36 грн втрат, пов`язаних із зберіганням залишків автомобіля. Також стягнути 50 000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди, витрати пов`язані з проведенням автотоварознавчої експертизи, витрати на професійну правову допомогу та судовий збір.

УхвалоюКорольовського районного суду м. Житомира від 03.11.2022 прийнято відмову позивача від позову в частині стягнення із ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди та закрито в цій частині провадження у справі.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 06.11.2019 о 17 год. 02 хв. на автодорозі поблизу села Андріївка Черняхівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю транспортного засобу «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ТОВ «КПП ЦЕНТР», під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Mercedes Benz S500L» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням останнього. На час скоєння ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТОВ «КПП ЦЕНТР».

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.12.2019 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль «Mercedec Benz S-500L», д.н.з. НОМЕР_2 , належний на праві власності Позивачу, отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №2391 від 22.11.2019, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedec Benz S-500L», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження під час ДТП, становить 438 559,6 грн. Вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 999767,97 грн. Ринкова вартість автомобіля станом на момент ДТП 06.11.2019 складає 438559,60 грн. За таких обставин, його транспортний засіб уважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно не обґрунтованим, у зв`язку з тим, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «КПП ЦЕНТР» була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Страховиком сплачено йому 150 000 грн страхового відшкодування, яке є недостатнім для повного відшкодування завданої майнової шкоди. Крім того, ним понесені витрати, пов`язані із зберіганням пошкодженого автомобіля, проведенням автотоварознавчої експертизи, понесені за надання професійної правової допомоги та сплату судового збору, які підлягають стягненню із відповідача у повному розмірі.

Також внаслідок ДТП він зазнав фізичних і моральних страждань, був позбавлений звичайного ритму життя, відчував постійний фізичний біль, пов`язаний із ушкодженням здоров`я і необхідністю постійного лікування. Був позбавлений можливості повноцінно працювати та заробляти гроші на життя для сім`ї.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2022року позов задоволено частково та стягнуто із ТОВ «КПП ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 288559,60 грн у відшкодування матеріальної шкоди, 10 000,00 грн моральної шкоди, 3521,89 грн витрат зі сплати судового збору, 4300,00 грн витрат за проведення автотоварознавчої експертизи та 29 000,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги. У задоволенні решти позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Товариство посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відомості, які зазначені висновку судового експерта Землюка В.В. щодо вартості відновлювального ремонту, що спричинило визнання автомобіля позивача фізично знищеним, викликають сумніви щодо їх правильності.

Крім того, суд не обґрунтував у своєму рішенні визначений розмір моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, які стягнуті на користь позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, а рішення суду залишити без змін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про проведення судового розгляду без його участі за наявними матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність сторін та їх представників, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та убачається із матеріалів справи, що 06.11.2019 о 17 год. 02 хв. на автодорозі поблизу села Андріївка Черняхівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ТОВ «КПП Центр», під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Mercedes Benz S500L» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_1 і перебував під його керуванням. Це підтверджується копією довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 087638 (т.1 а.с.13-14).

Згідно копії постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.12.2019 року по справі №293/2009/19 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1 а.с.10).

За таких обставин, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 06 листопада 2019 року є встановленим і доказуванню не підлягає, що не заперечується сторонами

Згідно копій наказів № 06 та № 46 від 12.04.2019 ОСОБА_2 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах із ТОВ «КПП ЦЕНТР» і за ним був закріплений службовий автомобіль марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.115, 116).

Встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «КПП Центр» була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке у зв`язку із настанням страхового випадку сплатило позивачу 150 000 грн страхового відшкодування збитків внаслідок вчинення ДТП, що підтверджується копією виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 (т.1 а.с.41-42).

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №2391 від 22.11.2019, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Mercedec Benz S-500L», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження під час ДТП, в становить 438 559,6 грн. Вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 999767,97 грн. Ринкову вартість автомобіля станом на момент ДТП 06 листопада 2019р року становить 438559,60 грн (т.1 а.с.15-36).

Висновки вказаної судової експертизи відповідачем не спростовані.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальним законодавством визначено, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, на відповідний правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Положення ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивачем надані належні і достовірні докази заподіяння йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків та моральної шкоди, які не спростовані відповідачем. Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову і відшкодування заподіяної шкоди відповідачем.

Щодо стягнення із відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина перша та друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. […] Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. […] ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. […] саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Оскільки позивачем було виконано вимоги п. 8 ст. 141 ЦПК України та подано докази на підтвердження витрат, понесених на оплату правничої допомоги ( т.1 а.с.138- 148), які суд першої інстанції належно оцінив відповідно до вище зазначених норм процесуального закону та правових висновків Верховного Суду, тому доводи наведені в апеляційній скарзі не можна визнати переконливими та такими, що спростовують висновки місцевого суду про стягнення витрат на правничу допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду і не впливають на правильність ухваленого рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції із дотриманням норм матеріального та процесуального права повно і всебічно з`ясував всі обставини справи, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2022року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 10 березня 2023 року.