Справа № 939/241/22
10 січня 2023 рокуБородянський районний суд
Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.,
за участі секретаря Рассказової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів дарування удаваними правочинами, визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя,
У провадженні Бородянського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів дарування удаваними правочинами, визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя.
Рішенням суду від 22 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано договори дарування земельної ділянки (кадастровий номер :02:029:0009) та Ѕ частки житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчені 22 січня 2011 року приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Королем Р.А. за реєстровими № 93 і № 92, договорами купівлі-продажу, та визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину вказаного майна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення у справі додаткового рішення.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_1 було заявлено одну вимогу немайнового характеру (визнання договорів дарування удаваними правочинами) та одну вимогу майнового характеру (визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя).

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору, що підлягає сплаті при зверненні фізичною особою до суду з позовною заявою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлена в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2481,00 гривня.

При зверненні до суду з вказаним позовом, враховуючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, нею повинно було бути сплачено судовий збір у розмірі 1987,32 гривень (994,92 грн за вимогу майнового характеру, з урахуванням ціни позову 99 491,75 грн, та 992,40 грн за вимогу немайнового характеру).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, що є підставою для звільнення її від сплати судового збору згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, з урахуванням заявлених позовних вимог, ціни позову, ставок судового збору, які були встановлені на день подання позову до суду, оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1987,32 гривень.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1987 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 32 копійки.

На додаткове рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

CуддяМ.Герасименко