Справа № 697/2143/20
Провадження № 2/697/12/2023
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
24 березня 2023 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді Євтушенко Б.В.,
з секретарем судового засідання Руминою М.В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ у натурі будинковолодіння та земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_4 про поділ у натурі будинковолодіння та земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, у якому просить суд: провести поділ будинковолодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та право спільної часткової власності припинити; виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину будинковолодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а саме: у будинку А-1 - кімнати 1,2,3,4, п/д- під кімнатою 1; господарські будівлі Л, Б, Г, К., виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій розташовані: кімнати АДРЕСА_2 , господарські будівлі ОСОБА_5 , судові витрати покласти на відповідача.
В обгрунтування позову зазначено, що сторони перебували у шлюбі. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 16.07.2019 у справі № 697/692/16-ц, 22-ц/793/978/19 здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя та визначено право власності по 1/2 частині на будинок АДРЕСА_1 , то по 1/2 частині на земельну ділянку по АДРЕСА_1 . З 2015 року відповідач ОСОБА_4 не допускає позивача до житла, тому їй доводиться проживати у рідних. На даний час між співвласниками будинку та земельної ділянки згоди щодо їх поділу не досягнуто, тому позивач змушена звернутися до суду із позовом про виділ у натурі частки із майна, що є спільній частковій власності.
У ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 21.01.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 30.03.2021 задоволено клопотання представника позивача, призначено у справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, провадження у справі зупинено.
Ухвалою суду від 11.04.2022 поновлено провадження у справі, у зв`язку з надходженням висновку експертів.
21.10.2022 ухвалою суду залучено ОСОБА_2 в якості відповідача у справі, у зв`язку з смертю відповідача ОСОБА_4 .
поділити в натурі житловий будинок з надвірними та господарсько-побутовими будівлями спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за другим варіантом поділу висновку експерта,
- приміщення в будинку: «8» кухня, «7» кімната, «7» санвузол, «5-6» кімната, «5» коридор, «ІІ» підвал, разом по житловому будинку 49,7 кв.м.
- надвірні будівлі і споруди: гараж «Е», сарай «Ж», навіс «З», навіс «І», №6 ворота, №7 хвіртка, №3 огорожа (54,04 м.п.), № 4 огорожа (1/2 частина),
- приміщення в будинку: «1» кухня, «1» коридор, «2» санвузол, «3» кімната, «4» кімната, «І» підвал;
- надвірні будівлі і споруди: літня кухня, веранда «Л.л», сарай «Б», погріб «Г» альтанка «К», ворота «№5», ганок, «№ 3» огорожа (35,91 м.п), «№4» огорожа (1/2 частина), «М» убиральня;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в сумі 119720,00 грн за збільшення ідеальної частки;
виділивши ОСОБА_1 : частину земельної ділянки загальною площею 0.0500 га, яка розташована в межах: від т.3 до т. 4 6,49 м; Від т.4 до т. 5 8,56 м Від т. 5 до т. 6 15,17 м; від т. 6 до т. 7 23,82 м; від т. 7 до т. 8 22,50 м; Від т. 8 до т. 18 2,72 м; від т.17 до т. 16 3,94 м; від т. 16 до т. 15 1,50 м; від т. 15 до т. 14 по лінії розподілу житлового будинку; від т. 14 до т. 13 1,50 м; від т. 13 до т. 12 10,06 м; від т. 12 до т. 3 5,00 м;
виділивши ОСОБА_2 : частину земельної ділянки загальною площею 0.0500 га, яка розташована в межах: від т. 1 до т.2 12,00 м; Від т. 2 до т. 3 2,12 м; від т. 3 до т. 12 5,00 м; від т. 12 до т. 13 10,06 м; Від т. 14 до т. 15 по лінії розподілу житлового будинку; від т. 15 до т. 16 1,50 м; від т.16 до т. 17 3,94 м; від т. 8 до т. 9 6,56 м; Від т. 9 до т. 10 11,86 м; від т. 10 до т. 11 9,04 м; від т. 11 до т. 1 12,74 м.;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати.
Ухвалою суду від 24.01.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Константінова Т.М. (колишнє прізвище ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши усі докази, приходить до наступного.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , складеного станом на 16.08.2012, вбачається, що на земельній ділянці розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок «А-1,а»; підвал «п/д»; сарай «Б»; погріб «Г»; гараж «Е»; сарай «Ж»; навіси «З,І»; альтанка «К»; літня кухня «Л, л»; убиральня «М»; № 3,4 огорожа; № 5,6 ворота»; № 7 хвіртка (т. 1 а.с. 36-40).
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 16.07.2019, яка набрала законної сили, у справі № 697/692/16-ц, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . В решті позову відмовлено (т. 1 а.с. 9-16).
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією Актового запису про смерть № 4397 від 29.12.2021 (т. 2 а.с.72).
З копії спадкової справи № 3/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що спадкоємцем майна померлого є його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 95-103).
Ухвалою суду від 21.10.2022 залучено ОСОБА_2 в якості відповідача як правонаступника померлого ОСОБА_4 .
Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності дост. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною 1 ст. 317 ЦК України, власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно з ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6- 12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників»
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 1, ч. 2 ст. 364 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється для всіх її учасників.
Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення є подільною (ч.1 ст.183 ЦК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч.2 ст. 183 ЦК України).
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової або іншої матеріальної компенсації компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України в справі №6-12цс13 від 03 квітня 2013 року.
Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК (ст.ст.364,367 ЦПК України у чинній редакції), це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).
У пункті 7 вищезазначеної постанови зазначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.
У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради.
Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Статтею 88 Земельного кодексу України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник у спільній частковій власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 16.04.2004, № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в постанові від 16.04.2004 №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ », у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, в разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.
Для встановлення вказаних обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.
Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
В ході розгляду справи за клопотаннями представника позивача було призначено комплексу судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи.
Згідно висновку експерта № 661-662/21/150/380-383/22-23 від 30.03.2022 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи в цивільній справі № 697/2143/20, реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючого житлового будинку з метою влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників можливе лише з відступом від ідеальних часток співвласників, варіанти розділу будинку між співвласниками розглянуто в таблицях, а також систематично зображено в додатках до висновку. Вартість кожного приміщення в житловому будинку та прибудовах до нього визначається виходячи з вартості одного квадратного метра. Враховуючи, те що реальний розподіл по 1/2 та 1/2 частці будинковолодіння можливий, до виділу частки в натурі приймається вартість поліпшення земельної ділянки. На розгляд суду пропонуються 3 варіанти розподілу житлового будинку «АІ» з прибудовою «а» та підвалом «п/д», з відступом від ідеальних часток співвласників, при виділі кожній із сторін відокремленої частини будинку з самостійним виходом з проведенням переобладнання та перепланування, та відповідно три варіанти розподілу будинковолодіння, відповідно до вимог нормативних документів та з відхиленням від ідеальних часток співвласників. Та пропонується три варіанти поділу земельної ділянки (а.с. т. 2 а.с. 2-32).
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 21.10.2022 задоволено заяву представника позивача, залучено ОСОБА_2 в якості відповідача як правонаступника померлого ОСОБА_4 .
01.12.2022 до суду надійшла заява позивача в особі представника про уточнення позовних вимог шляхом їх збільшення за варіантом № 2 поділу домоволодіння та за варіантом № 2 поділу земельної ділянки. Ухвалою суду від 26.12.2022 прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог.
Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
Як вбачається з копії спадкової справи № 3/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , 17.01.2022 відкрито спадкову справу, оскільки 17.01.2022 надійшла заява від ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4 .
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформація щодо виданого свідоцтва про право на спадщину - відсутня.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Згідно з ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Отже, якщо врахувати вимоги ч. 1 ст. 1297 ЦК України про необхідність отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, то поділ нерухомого майна в натурі з відповідачем у справі, яка досі не отримала свідоцтво про право на спадщину наразі не може бути.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, здіійснюється нотаріусом після отримання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони чи арешту цього майна, тощо.
Питання про оформлення спадщини виходить за межі розглядуваної справи та може бути вирішено у встановленому законом нотаріальному порядку, а у разі спору - в суді. Після чого, може бути вирішений спір про поділ нерухомого майна у натурі.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові, судові витрати покладаються на позивача. Тому судові витрати, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 139, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд ВИРІШИВ:
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі домоволодіння та земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя Б . В . Євтушенко