Справа № 214/164/21
2/214/1342/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 січня 2023 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про визнання наймачем житлового приміщення, третя особа Виконавчий комітет Криворізької міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить суд визнати його наймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради змінити договір найму вказаної квартири шляхом заміни померлого наймача ОСОБА_2 на нього нового наймача ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з дитинства проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_2 , бабусею ОСОБА_4 , братом ОСОБА_5 та братом ОСОБА_6 . В 2007 році шлюб між батьками позивача розпався та позивач з 11 вересня 2007 року разом зі своїми братами був зареєстрований за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 , однак стосунки з батьком позивач продовжував підтримувати, постійно залишався у нього на ніч, у зв`язку з чим у квартирі, де проживав батько знаходились речі позивача. 14 лютого 2014 року позивач зареєстрував шлюб зі ОСОБА_7 , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 » та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_9 . У березні 2015 року позивач посварився зі своєю матір`ю, яка вигнала його разом із сім`єю зі свого помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим позивач разом із дружиною та дочкою переїхали проживати за місцем проживання батька та бабусі позивача за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилась друга дитина дочка ОСОБА_10 . Так, позивач разом зі своєю сім`єю проживав у трикімнатній квартирі разом з батьком та бабусею, з якими вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно оплачували комунальні послуги та робили дрібний ремонт у квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_3 бабуся позивача ОСОБА_4 померла. Після її смерті позивач разом зі своєю сім`єю залишився проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , займаючи при цьому дві кімнати. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_2 . Позивач, будучи сином померлого, повністю взяв на себе клопоти пов`язані з похованням батька. Так, після смерті батька позивач разом зі своєю родиною і надалі залишився проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, на даний час зазначена квартира є фактичним місцем проживання позивача, який не має зареєстрованого місця проживання, однак який не має змоги змінити договір найму вказаної квартири на своє ім`я, у зв`язку з чим вимушений був звернутись до суду.

Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача.

Представник Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явилась, але надала до суду відзив на позов, в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, у наданому відзиві зазначено, що відповідно до ст.ст. 58,61,64,65,103 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного житлового фонду виконком районної у місті ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 116 ЖК УРСР особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Разом з тим, звернуто увагу суду на те, що відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.09.2018 року у справі №214/7553/17, яка набрала законної сили, скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.03.2018 року та в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено. Окрім того, зазначено, що до виконкому Саксаганської районної у місті ради неодноразово надходили заявки мешканців будинку АДРЕСА_3 стосовно занедбаного стану та відсутності вікон у спірній квартирі, у зв`язку з чим зазначену інформацію було перевірено та встановлено, що двері до спірної квартири забиті цвяхами та дерев`яною дошкою, заклеєні клейкою стрічкою, в кімнатах та кухні розкидані речі, наявне сміття, перекинуті меблі та зі слів сусідів у спірній квартирі більше п`яти років ніхто не проживає. Зазначене свідчить про те, що позивач фактично не проживає у спірній квартирі. Більш того, зазначено, що відповідно до листа від 28.01.2021 року №7/05/405 Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради погоджено розподіл на надання трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , громадянам, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку за місцем проживання у виконкомі Саксаганської районної у місті ради та на засіданні громадської комісії з житлових питань виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, яке відбулось 05 лютого 2021 року, було розглянуто питання розподілу спірної квартири громадянам, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку за місцем проживання.

Представник Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради у судове засідання не з`явився, але надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, у наданому відзиві зазначено, що позивачем було порушено порядок вселення, передбачений ст. 65 ЖК УРСР, згідно з яким наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що померлий наймач ОСОБА_2 , за життя, звертався із заявою до житлово-комунального підприємства про проведення реєстрації або вселення, або надавав таку згоду позивачу на вселення у свою квартиру. Позивач з 11 вересня 2007 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та з 27 квітня 2017 року (після смерті наймача спірної квартири) був знятий з реєстрації за власним бажанням. Крім того, зазначено, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , перебувало у списку вільних приміщень, у зв`язку з чим у грудні 2020 року було погоджено його розподіл для забезпечення житлом багатодітної сім`ї. Так, у грудні 2020 року за участю представників Саксаганського районного відділу поліції, департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, ТОВ «Житлосервіс-КР», претендента на вселення Садикова та сусідами під`їзду будинку АДРЕСА_3 було відчинено двері спірної квартири та встановлено новий дверний замок. Обстановка у спірній квартирі після її відчинення вказувала на те, що у квартирі тривалий час ніхто не проживає. Крім того, за даними ТОВ «Нова-Ком» станом на 01 грудня 2021 року заборгованість за надані до спірної квартири житлово-комунальні послуги становить 70,7 тис. грн.

Представник Виконавчого комітету Криворізької міської ради у судове засідання не з`явилась, але матеріали справи містять надану нею заяву про розгляд справи за участю представника виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, який представляє інтереси виконавчого комітету Криворізької міської ради.

Згідно контрольного талону до ордеру №589 від 11 лютого 1971 року, ОСОБА_11 на склад сім`ї: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_12 та мати ОСОБА_13 була надана для вселення трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29).

Відповідно до виписки з протоколу №2 від 31.01.2003 року засідання громадської комісії виконкому Саксаганської районної Ради народних депутатів по житловим питанням було надано дозвіл на зміну договору найму житлового приміщення з трьох кімнат за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю з ОСОБА_11 на ОСОБА_2 (а.с.30).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.04.1991 року, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 22.07.2008 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №308 від 02.07.2008 року (а.с.13).

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 14 лютого 2014 року зареєстрував шлюб зі ОСОБА_7 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 » та від якого у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9-11).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01.11.2016 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Згідно актів від 15.02.2019 року та від 10.12.2020 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 з березня 2015 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_14 та дітьми: дочкою ОСОБА_9 та дочкою - ОСОБА_10 (а.с.15,16).

Згідно квитанцій від 04.05.2017 року та від 15.08.2017 року, позивач сплатив за адресою: АДРЕСА_1 , за надані житлово-комунальні послуги грошові кошти у загальному розмірі 259 грн. 25 коп. та 209 грн. 58 коп. відповідно (а.с.18-20).

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 на ім`я позивача, останній з 09 лютого 2018 по 18 квітня 2018 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , а з 17 липня 2019 року по 20 серпня 2019 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.6).

Відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.09.2018 року у справі №214/7553/17, яка набрала законної сили, скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.03.2018 року та в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено (а.с.21-24).

Згідно акту від 23.11.2021 року, складеного комісією у складі працівників виконкому Саксаганської районної у місті ради: начальника відділу з житлових питань управління благоустрою та житлово-комунального господарства Гулаєвої Н.М., головного спеціаліста відділу з житлових питань управління благоустрою та житлово-комунального господарства Чібінєвої Н.Д., начальника відділу з благоустрою та комунального господарства управління благоустрою та житлово-комунального господарства ОСОБА_15 , зі слів мешканців під`їзду у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , більше 5-ти років ніхто не проживає та не з`являється, квартира знаходиться у занедбаному стані, двері забиті цвяхами та дерев`яною палицею, заклеєні клейкою стрічкою, через вікна видно, що у кімнаті та на кухні розкидані старі речі, коробки, наявне сміття, перекинуті меблі (а.с.85).

Отже, розглядаючи пред`явлені позовні вимоги, в обґрунтування яких позивач зазначив, що він зі своєю сім`єю, починаючи з березня 2015 року проживав разом з батьком ОСОБА_2 у неприватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжив у ній проживати і після смерті останнього, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно ч. 1 ст. ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УPCP користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ч.. 1 ст. 63 ЖК УРСР).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Таким чином, як зазначив Верховний Суд у постановах від 29.01.2020 року у справі №463/5520/16-ц, від 16.05.2022 року у справі №686/11492/19, від 23.09.2022 року у справі №289/847/21, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи подані у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності суд приходить до висновку, що позивач не довів, що ним було дотримано встановлений порядок при вселенні, зокрема, не надано доказів існування письмової згоди на це наймача та членів його сім`ї, доказів того, що ОСОБА_2 , за життя, звертався із заявою до житлово-комунального підприємства про проведення реєстрації або вселення позивача у квартиру наймачем якої він був, не надано доказів того, що позивач із сім`єю вів спільне господарство із наймачем квартири, наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків, інших обставин, які засвідчують реальність спільного проживання, а також доказів того, що спірна квартира була постійним місцем проживання позивача, позаяк суд критично відноситься до наданих позивачем актів щодо дійсного його місця проживання, оскільки викладені в них відомості суперечать відомостям викладеним в акті, складеному 23 листопада 2021 року комісією у складі працівників виконкому Саксаганської районної у місті ради та на підтвердження викладених у них відомостей і спростування відомостей викладених в акті, складеному комісією у складі працівників виконкому Саксаганської районної у місті ради позивачем не надано жодного доказу. Разом з тим, суд зазначає, що також критично відноситься і до наданих позивачем в якості доказів товарного чеку щодо оплати атрибутики для поховання та квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг за квітень 2017 року та за липень 2017 року, оскільки такі не можуть слугувати доказами постійного проживання позивача у спірній квартирі та на думку суду долучені з метою створення хибної думки про обставини, яких в дійсності немає.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 63-65, 106 ЖК України, 4, 12, 13, 19, 23, 81, 141, 158, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про визнання наймачем житлового приміщення, третя особа Виконавчий комітет Криворізької міської ради

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.