справа № 165/2066/22
провадження №2/165/106/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-ПіжукО.Р.,

за участю секретаря судового засідання Харук Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Соколов М.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги обгурнтовує тим, що від шлюбу з відповідачкою, який розірвано, мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 22.03.2018 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що дочка ОСОБА_4 , якій виповнилось 04.01.2022 14 років, самостійно змінила своє місце проживання, та на даний момент проживає за батьком, позивачем по справі, який здійснює її повне матеріальне утримання. Оскільки неповнолітня дочка проживає з позивачем, тому вважає, що слід припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .

Просить постановити рішення, яким припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, встановлених судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 22.03.2018 у справі №165/483/18 з дня звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав наведених у позові. У разі неявки відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що від шлюбу, який розірвано, сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

На підставі судового наказу, виданого Нововолинським міським судом Волинської області, від 22.03.2018 у справі №165/483/18 та ухвали від 30.12.2022 з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду, а саме з 26 лютого 2018 року (а.с. 5).

Відповідно до акту обстеження умов проживання позивача ОСОБА_2 від 23.06.2022 (а.с.7) щодо обстеження умов проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні, в квартирі чисто, речі поскладені, наявні меблі та електропобутові прилади для вжитку. Підведені необхідні комунікації. Для дитини облаштоване місце для спання, одягу та навчання, наявний дитячий одяг, взуття, продукти харчування. На момент обстеження неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом із батьком ОСОБА_2 з січня 2022 року. У сім`ї панує гармонія, взаєморозуміння та злагоджена атмосфера.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що неповнолітня дочка ОСОБА_4 сторін тривалий час не проживала на момент звернення до суду з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача на утримання дитини. Неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачем, та перебував на його утриманні.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом встановлено, що дочка проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні. Тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 .

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були призначені судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 22.03.2018 (справа №165/483/18) (а.с.5, 38) з дня звернення до суду.

Враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, тому суд позов задовольняє, та припиняє стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня звернення до суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 992,40 грн. понесених витрат на оплату судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст. ст.180, 181, 182, 192, 273 Сімейного кодексу України, - суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були призначені судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 22.03.2018 (справа №165/483/18) з врахуванням ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 30.12.2022 про виправлення описки у судовому наказі, з дня звернення до суду, тобто з 10 серпня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса проживає: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду виготовлений 11.01.2023.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук