Номер провадження 2/754/347/23
Справа №754/1116/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Нагорної М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Виноградова М.Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Наталія Олексіївна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входили: -2/3 (дві третіх) частини квартири АДРЕСА_1 ; майно та особисті речі померлої (речі звичайної домашньої обстановки та вжитку), що знаходяться у квартирі АДРЕСА_1 ; пенсія, яка залишилась неодержаною у зв`язку зі смертю; допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії; житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_3 ; майно та особисті речі померлої (речі звичайної домашньої обстановки та вжитку), що знаходяться у житловому будинку АДРЕСА_3 ; земельна ділянка, загальною площею 0,25 га, що знаходиться по АДРЕСА_3 . 26.05.2006 року померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 за життя склала заповіт, яким належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 . За заявою відповідача про прийняття спадщини від 04.08.2017 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. було заведено спадкову справу №865/2017, по майну померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Згодом, на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року, у цивільній справі № 754/5309/20, було визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, позивач звернувся до Нотаріуса з заявою про прийняття спадщини від 30.06.2021 року та прийняв належну йому спадщину за заповітом. В подальшому, в межах спадкової справи №865/2017, на підставі відповідних заяв, 09.12.2021 року нотаріус видав відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку у спадщині) на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Отже, у спадковій справі №865/2017 відбулось оформлення прав спадкоємців на частки у спадковому майні.

Проте, позивач вважає, що оформлення права власності ОСОБА_3 на частку в спадковому майні було проведено з порушенням вимог законодавства, а відтак він вимушений був звернутись до суду з вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою судді від 16.08.2022 було витребувано від Першої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , що була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача - адвокат Виноградов М.Г. в підготовчому засіданні подав суду та просив долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, вказує, що будь - які підстави для задоволення позову відсутні.

30.08.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача - адвоката Голуменкова В.В. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач заперечує проти змісту і доводів відповідача, оскільки вони є необґрунтованим та помилковим, без зазначення належних обставин та доказів.

05.09.2022 року на адресу суду надійшла витребувана ухвалою суду засвідчена копія матеріалів спадкової справи.

Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 30.11.2022 року було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Голуменков В.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.

Відповідач та його представник - адвокат Виноградов М.Г. заперечували проти позовних вимог в повному обсязі, зазначили суду, що викладені обставини в позовній заяві не відповідають заявленим вимогам та не підтверджуються жодними доказами, оскільки звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилався на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом було отримане особою яка не мала право спадкувати, що в свою чергу порушує права позивача, як спадкоємця за заповітом, однак взакана обставина не доведена стороною позивача, а відтак просили в позові відмовити.

Третя особа: Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. в судове засідання не з`явилась, про розгляд спарви сповіщена судом належним чином. На адресу суду надійшло повідомлення про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 4. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно копії свідоцтва про смерть у віці 74 років, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/з № 9370) (а.с.11).

За життя - ОСОБА_6 , залишила заповіт від 26.05.2006 року посвідчений державним нотаріусом П`ятнадятої київської нотаріальної контори Колодій Г.М. зареєстрований у реєстрі № 2-1141, яким на випадок смерті належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.12).

За заявою відповідача про прийняття спадщини від 04.08.2017 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. було заведено спадкову справу №865/2017, по майну померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року, у цивільній справі № 754/5309/20, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, було визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом ( а.с.13-15).

В межах спадкової справи №865/2017, 09.12.2021 року нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 (а.с.16, 68).

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , належала на праві приватної, спільної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 08.09.1998 року (а.с.73).

Позивач зазначив суду, що нотаріус безпідставно не включив до складу спадкового майна речі звичайної домашньої обстановки та вжитку померлої, що знаходяться у спірній квартирі в м.Києві, та у житловому будинку у с.Дарівка Черкаській області, хоча це було обов`язковим для встановлення обов`язкової частки у спадщині, згідно п.5.11., розділ І, гл.10 Порядку, а також нотаріус не з`ясовував розмір пенсії, яка залишилась неодержаною померлою у зв`язку зі смертю та розмір допомоги на поховання, яка надавалася органом Пенсійного фонду України, та не внесла їх до складу спадкового майна, хоча ці соціальні виплати належали померлій та входили до складу спадщини., посилаючись на те, що у спадковій справі відсутні відомості про те, що це майно належало померлій, а також відсутні відомості про державну реєстрацію цього майна.

Як вбачається з довідки, підписаної старостою Мартенівського старосинського округу Степанецької сільської ради Об`єднаної територіальної громади Черкаської області - Довідка №416 від 08.07.2021 року, житловий будинок, що розміщений за адресою АДРЕСА_3 рахується за ОСОБА_6 , підстава: по господарська книга - форма №1, книга №15, особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.144).

Згідно Довідки №417 від 08.07.2021 року, підписаної старостою Мартенівського старосинського округу Степанецької сільської ради Об`єднаної територіальної громади Черкаської області, за домоволодінням померлої ОСОБА_6 АДРЕСА_3 рахується земельна ділянка 0,2500 га комунальної власності. Право на безоплатну приватизацію якої за життя померлою реалізовано не було (а.с.143 зворотна сторона).

Відповідно до Довідки №466 від 27.07.2021 року, підписаної старостою Мартенівського старосинського округу Степанецької сільської ради Об`єднаної територіальної громади Черкаської області, за домоволодінням померлої ОСОБА_6 АДРЕСА_3 рахується земельна ділянка 0,2500га комунальної власності (яка перебувала в її користуванні). Право на безоплатну приватизацію якої за життя померлою реалізовано не було (а.с.143).

Як вбачається з копії Листа №02-13/165 від 27.07.2021 року, а також копії Довідки КП «Черкаське обласне об`єднане БТІ» №456 від 19.07.2021 року, житловий будинок на праві власності ОСОБА_6 не зареєстровано та згідно архівних даних відсутня інвентаризаційна справа (а.с.21-26).

Згідно відповіді Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області після смерті матері спадкодавиці ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяви про прийняття спадщини в нотконтору не надходили, спадкова справа в період з 06.05.1992 року по теперішній час не заводилась (а.с.144 зворотна сторона).

Згідно з ч.2 ст.1241 ПК України до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Згідно п.5.12., гл.10. Розділ ІІ Порядку, якщо заповідана лише частина спадкового майна, обов`язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов`язковому спадкоємцю з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом. Якщо частка майна, що залишилась не заповіданою, менша порівняно із розміром обов`язкової частки у спадщині, обов`язковий спадкоємець отримує частку, якої не вистачає, із заповіданої частини спадкового майна.

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Встановлені по справі обставини свідчать про те, що до відповідача, як до спадкоємця, перейшло лише право на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка була ним отримана із заповідальної частини спадкового майна, оскільки іншого спадкового майна, що залишилося поза заповітом немає.

Враховуючи встановлені за наслідками розгляду справи обставини та досліджені на їх підтвердження докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що померла ОСОБА_6 набула право власності у встановленому законодавством порядку на інше перелічене позивачем нерухоме майно, окрім належної на праві власності спірної квартири, а відтак відсутні підстави вважати, що нотаріус безпідставно не включила до складу спадкового майна житловий будинок та земельну ділянку (0,25 га), які знаходяться по АДРЕСА_3 .

Суду не надано доказів того, що це майно належало померлій, а також відсутні відомості про державну реєстрацію цього майна, оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що ані житловий будинок, ані земельні ділянки ніколи не перебували у власності ОСОБА_6 і тому не можуть входити до складу спадкового майна і впливати на визначення обов`язкової частки.

Крім того, твердження позивача щодо наявності в померлої, на момент її смерті, матеріальних цінностей, що були нею успадковані після смерті сина, також не знаходить свого підтвердження, оскільки будь-яких доказів того, що померла ними не розпорядилась за власним розсудом за життя суду не надано, а тому за даних обставин, суд позбавлений можливості дійти висновку, щодо будь - якого порушення прав позивача нотаріусом при вчиненні нею нотаріальній дій.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2021 року, видане державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. ім`я ОСОБА_3 , зареєстровано у реєстрі за № 9-905, у спадковій справі №865/2017, по майну померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ..

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню відповідачкою понесені позивачем судові витрати у зв`язку з відмовою судом в задоволенні його позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4,10-13, 76-80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 1218,1222,1223,1241,1257,1258,1261,1296,1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Наталія Олексіївна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 24.03.2023.

Суддя: