Справа № 303/143/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Ляпіній А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням вказуючи, що вона є власницею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстроване місце проживання колишніх власників квартири: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не проживають в даній квартирі, про що свідчать акти непроживання щодо кожного. Відповідачі жодним чином не приймають участі в утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг. Вона змушена подати до суду позов про визнання осіб такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням для забезпечення права вільно користуватися належним їй майном. Просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, телефонограмою проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суд не повідомили.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із договору купівлі-продажу квартири від 23.11.2022 посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №315912058 вбачається що, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що позивачка на законних підставах набула право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мукачівської міської ради вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Із договору купівлі-продажу квартири від 23.11.2022 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був попереднім власником спірної квартири.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Права власника житлового будинку визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Стаття 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Виходячи із зазначених статей ЦК України та ЖК України власник житла втрачає повноваження, що передбачені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України з часу відчуження житлового приміщення і відсутності домовленості з новим власником про можливість користування цим приміщенням.

Крім того, у члена сім`ї власника житлового приміщення існує право на користування цим житлом лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів його сім`ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.

Судом встановлено, що відповідачі не були і не є членами сім`ї нового власника - позивача по справі, з новим власником не вирішували питання про користування жилою площею, тому між ними не виникли житлові правовідносини, що унеможливлює застосування ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із акту № 69 складеного уповноваженою особою паспортистом ТОВ «АК «Навібуд» від 14.12.2022 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2020 року.

Із акту № 70 складеного уповноваженою особою паспортистом ТОВ «АК «Навібуд» від 14.12.2022 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року.

Крім того, судом встановлено, що реєстрація відповідачів в спірному житловому приміщенні чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею права власності належною їй квартирою АДРЕСА_2 , що є підставою для усунення цих перешкод шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Керуючись Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору по 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень, вісімдесят копійок) з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя