Справа № 699/1183/21
Номер провадження № 2/699/16/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

01.02.2023 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та спростування у спосіб, який відбулося її поширення,

УСТАНОВИВ:

08.12.2021 року позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та спростування у спосіб, в який відбулося її поширення.

Позивач, уточнивши свої вимоги, просив суд визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачем 25.06.2021 року на восьмій сесії VII скликання Набутівської сільської ради під час розгляду питань вимоги державного виконавця про виконання рішення суду від 16.01.2021 №699/828/20 в контексті монологу при обговоренні даного питання - недостовірною та такою, що порушує право на повагу до честі і гідності, принижує честь і гідність позивача.

Крім того, позивач просив суд зобов`язати відповідача у строк не пізніше місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати вказані неправдиві відомості в спосіб, який вони були поширені, а саме на сесії Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, із зверненням з публічним спростуванням вказаних відомостей.

Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 29.12.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.03.2022 року у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану підготовче засідання у справі було відкладено.

Ухвалою суду від 04.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

До початку розгляду справи по суті 21.12.2022 року до суду від відповідача надійшла заява про вирішення ним предмету позову у позасудовому порядку.

Позивач та його представник 31.01.2023 року звернулися до суду із клопотання про закриття провадження у справі в прядку ст.206 ЦПК України.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, просили розгляд справи провести у їх відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання позивача про закриття провадження у справі без нього.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

У ч.1 ст.206 ЦПК України закріплено право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Стороною позивача подано клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку із відмовою позивача від позову, в якому позивач посилається на те, що відповідач в добровільному порядку задовольнив вимоги позивача після пред`явлення позову, а саме 21.12.2021 року на засіданні сесії Набутівської сільської ради приніс позивачу вибачення та спростував недостовірну інформацію, яка була поширена ним відносно позивача 25.06.2021 року, яка слугувала причиною звернення до суду.

Також позивач зазначив, що наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження у справі йому відомі та зрозумілі.

Крім того, позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат в порядку ст. 142 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивач сплатив 908,00 грн судового збору.

До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, що підтверджується його заявами в матеріалах справи та вищевказаною позицією на засіданні сесії Набутівської сільської ради 21.12.2021 року.

Відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи із вищевикладеного, при закритті провадження підлягають стягненню із відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору у сумі 454,00 грн, сплаченого при поданні позову, тому що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Решту 50 відсотків судового збору у сумі 454,00 грн, сплаченого позивачем при поданні позову, слід повернути йому з державного бюджету.

Також позивачем заявлено про відшкодування йому витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 6800,00 грн, які відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідач у своїй заяві до суду від 01.02.2023 року заперечує проти стягнення з нього на користь позивача понесених судових витрат, посилаючись на те, що в ході примирення з позивачем була досягнута домовленість про те, що відповідач не буде нести жодних судових витрат.

При вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить із наступного.

Згідно ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 04.10.2021 року, укладений між адвокатом Терещенко В.В. та Гуриненком О.І., згідно якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу ОСОБА_1 у цивільному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району. Предмет позову не вказано. До договору додано тарифи на надання правової/правничої допомоги та акт наданих послуг.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд зауважує, що із документів, наданих стороною позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, жодним чином не вбачається, що вони стосуються саме даної справи, оскільки відповідачем у договорі зазначено не ОСОБА_2 , а іншу особу, предмет позову не вказано взагалі.

Тому суд при закритті провадження у справі не вбачає підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу за вказаним договором.

Відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору, що передбачено ч.2 ст.256 ЦПК України.

Оскільки позивач відмовився від позову, вказана відмова прийнята, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн суд стягує із відповідача на користь позивача та повертає позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні даного позову відповідно до квитанції №ПН5402042, виданої 02.12.2021 Ватутінським відділенням у м. Ватутіне АТ «Банк Січ», що становить 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та спростування у спосіб, який відбулося її поширення, закрити у зв`язку із відмовою позивача від позову і прийняття відмови судом.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн.

Повернути зі спеціального фонду державного бюджету ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову відповідно до квитанції №ПН5402042, виданої 02.12.2021 Ватутінським відділенням у м. Ватутіне АТ «Банк Січ», що становить 454,00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути поданою безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення повної ухвали суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Корсунь-Шевченківським РС УДМС України в Черкаській області 19.02.2016 року, адреса місця реєстрації та проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , інші відомості суду невідомі.

Суддя Свитка С.Л.