Справа № 522/8479/21
Провадження № 2/522/2106/23
УХВАЛА

15 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої- судді Косіциної В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко К.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кійко О.В. про витребування доказів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Косіциної В.В. знаходиться цивільна справа за позовною заявою Споживчого товариства «Право на відпочинок» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Першої донецької державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявка Наталії Миколаївни та приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Федоряки Ольги Сергіївни в яких просить про визнання довіреності недійсною, про визнання договору дарування недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Кійко О.В. засобами електронного зв`язку 27 лютого 2023 року подано клопотання про витребування доказів.

15 березня 2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Кійко О.В. надійшло клопотання про витребування доказів

У підготовчому засіданні, яке відбулося 15 березня 2023 року представник відповідача підтримав подане ним клопотання, пояснив, що витребувані докази ним не можуть бути отримані самостійно, однак вони необхідні для встановлення обставин справи, ухвалення законного та обгрунтованого рішення у справі.

Представник позивача Споживчого товариства «Право на відпочинок» заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вважаючи, що це лише призведе до затягування процесу.

Суд, доводи, викладенні у клопотанні про витребування доказів та матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов до висновку, що воно підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Суд також роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 84, 223, 260-261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кійко О.В. про витребування доказів задовольнити.

Витребувати від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради копії усіх наявних документів з реєстраційної справи Споживчого товариства «Право на відпочинок», код за , зареєстрованого 12 серпня 2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, номер запису 1 556 120 0000 010444.

Витребувати від Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради копію направленого 11.01.2016 року на адресу ДКВ Одеської міської ради запиту гр. ОСОБА_3 стосовно надання інформації щодо приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 разом зі всіма доданими до вказаного запиту документами.

Витребувати від Споживчого товариства «Право на відпочинок» статут Дачного кооперативу «Право на відпочинок» разом з усіма змінами, а також копію технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату видачі свідоцтва № 9 від 30.06.2000 року.

Витребувати від приватного нотаріуса Халявки Наталії Миколаївни інформацію, чи зверталися до неї громадянин ОСОБА_4 чи Споживче товариство «Право на відпочинок» або адвокати, які діють і їх інтересах у період з 2015 по теперішній час із запитами щодо отриманні документів щодо відчуження ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 та надати копії цих звернень разом із усіма документами, доданими до вказаних звернень.

Витребувати від приватного нотаріуса Федоряки Ольги Сергіївни інформацію, чи зверталися до неї громадянин ОСОБА_4 чи Споживче товариство «Право на відпочинок» або адвокати, які діють і їх інтересах у період з 2015 по теперішній час із запитами щодо отриманні документів щодо відчуження ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 та надати копії цих звернень разом із усіма документами, доданими до вказаних звернень.

Вищезазначені документи та інформацію необхідно надіслати до суду невідкладно після отримання ухвали задля недопущення порушення строків розгляду справи, але не пізніше 16 квітня 2023 року.

Роз`яснити, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст складений 24 березня 2023 року.

Суддя В.В. Косіцина