ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 628/682/20 Номер провадження 22-ц/814/1346/23Головуючий у 1-й інстанції Литвинов А.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2021 року, постановлене суддею Литвиновим А.В. (повний текст складено 04 лютого 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Куп`янського міського нотаріального округу Черняєва А.О., про усунення спадкоємців першої черги за законом від права на спадкування,

в с т а н о в и в:

16.03.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, до складу якої входить право власності на частину житлового будинку за вказаною адресою, що належала їй за життя на підставі договору дарування. Заповіту ОСОБА_3 не залишила, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом, зокрема, спадкоємцем першої черги є її дочка ОСОБА_2 , п`ятої черги її онук ОСОБА_1 , позивач. Обидва спадкоємця звернулися до приватного нотаріуса Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області із заявою про прийняття спадщини.

За життя ОСОБА_3 тяжко хворіла, потребувала постійного стороннього догляду, оскільки не могла самостійно забезпечувати умови свого життя. ЇЇ дочка ОСОБА_2 , маючи можливість надання допомоги матері, ухилялася від своїх обов`язків, не цікавилися умовами її життя та станом здоров`я, не приймала участі в організації її поховання. Із підстав викладеного просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 згідно ч.5 ст.1224 ЦК України, надавши йому право на спадкування після ОСОБА_3 , як спадкоємцю першої черги.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.01.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що позивач не надав доказів на підтвердження, що спадкодавець потребувала такої допомоги від відповідачки, а також її умисного ухилення від надання такої допомоги.

Додатковим рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2021 резолютивну частину рішення від 25.01.2021 викладено наступним чином:

«В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Куп`янського міського нотаріального округу Черняєва А.О., про усунення спадкоємців першої черги за законом від права на спадкування та зміну черговості спадкування за законом - відмовити».

Скасовано ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17.03.2020 про забезпечення позову, а саме: про заборону приватному нотаріусу Куп`янського міського нотаріального округу Черняєвій А.О. вчиняти дії по оформленню спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та видавати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

Позивач оскаржив рішення міськрайонного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, із підстав попередньо викладених у позові, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Із підстав, раніше викладених у позові, вважає заявлені ним вимоги обґрунтованими належними та достатніми доказами, якими підтверджено перебування спадкодавця у безпорадному стані та її потребу в сторонньому догляді, який їй надавав лише позивач.

Наголошує, що за життя ОСОБА_3 була непрацездатною, отримувала пенсію за віком, мала статус «дитина війна», хворіла на ІХС, дифузний кардіосклероз, потребувала постійного стороннього догляду останні 1,5 років до своєї смерті.

Посилаючись на судове рішення у справі №2-365/2007, яким у лютому 2007 року відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_1 (у цій справі позивач) та яким установлено, що неповнолітній проживає разом із бабусею ОСОБА_3 у двокімнатному будинку, проте вона є інвалідом по зору і потребує стороннього догляду, вважає встановленим факт, що вже із 2006 року вона потребувала стороннього догляду.

Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не повно зазначив показання свідків, не зазначив усіх свідків, які були допитані та не надав оцінку їх показанням. Так, в судовому рішенні не вказано, що всі свідки зі сторони позивача підтвердили, що за життя спадкодавець була сліпа, потребувала стороннього догляду, останні півтора роки була паралізована, за нею щодня доглядав позивач та проживав із нею без реєстрації фактичного місця проживання.

Просить врахувати показання свідків, зокрема, ОСОБА_4 , яка підтвердила суду, що є працівником терцентру та відповідно до договору про надання соціальних послуг тричі на тиждень приходила до ОСОБА_3 для її обслуговування,зокрема, придбання продуктів харчування; у її присутності ОСОБА_3 телефонувала дочці та просила допомогти, відвідати її, але відповідачка не приходила; свідок ОСОБА_5 суду підтвердила безпорадний стан спадкодавця та її потребу в сторонній допомозі, оскільки вона була незряча, паралізована, не могла себе самостійно себе обслуговувати, соромилася, що онук, позивач, її миє, а дочка з 2018 року жодного разу не відвідувала.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не надав жодного обґрунтування щодо підстав відмови у задоволенні позовної вимоги про надання йому, позивачу, права на спадкування після ОСОБА_3 як спадкоємцю першої черги.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.03.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.01.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 23.03.2021.

31.03.2021 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.09.2022 прийнято справу до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено до судового розгляду в загальному порядку із повідомленням сторін.

Учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 ./а.с.11 т.1/

До дня смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.8 т.1/

За життя ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належала будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; підстава виникнення права власності: договір дарування №4131 від 16.09.2003, посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О./а.с.14-15 т.1/

Згідно листа Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп`янської міської ради від 16.03.2020 №79, за її, ОСОБА_3 , заявою вона знаходилася на обслуговуванні у Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп`янської міської ради з 08.10.2004 по 27.09.2019 на платній основі.

Відповідно до договору про надання соціальних послуг, який був укладений між нею та керівництвом Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп`янської міської ради ОСОБА_3 робітниками тер.центру надавалися послуги: догляд вдома, а саме, придбання і доставка продовольчих та промислових товарів, дрібний ремонт одягу, оформлення субсидії, доставка води.

Згідно медичного висновку, який поновлювався кожного року ОСОБА_3 мала вади опорно рухового апарату, вади зору та була нездатна до самообслуговування.

Відповідно до діючого законодавства ОСОБА_3 обслуговувалася на платній основі, та яка мала сина ОСОБА_6 , 1958 р.н., та доньку ОСОБА_2 , 1973 р.н., які були працездатні.Так як ОСОБА_3 мала вади здоров`я, її доглядав та піклувався про неї онук ОСОБА_1 , який фактично з нею і мешкав./а.с.40 т.1/

Наявність у померлої ОСОБА_3 хронічних захворювань підтверджується також копією медичної довідки./а.с.21 т.1/.

Згідно Акту від 12.02.2020, посвідченого уповноваженим виконкому Куп`янської міськради Кривошеєвою Л.М., ОСОБА_1 з квітня 2018 року постійно до дня смерті ОСОБА_3 проживав з нею без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , піклувався за бабусею, доглядав за нею та надавав матеріальну допомогу./а.с.37 т.1/

11.03.2020 приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О. після померлої спадкодавці ОСОБА_3 заведено спадкову справу №33/2020;/а.с.13 т.1/ із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися позивач ОСОБА_1 , який є її онуком та відповідачка ОСОБА_2 , донькою померлої та матір позивача./а.с.17 т.1/

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15.02.2007 (справа №2-365/2007) ОСОБА_8 та ОСОБА_2 позбавлені батьківських прав стосовно їх неповнолітнього сина ОСОБА_1 , передавши його органам опіки та піклування виконавчого комітету Куп`янської міської ради для подальшого влаштування./а.с.35-36 т.1/

У судовому засіданні допитані свідки. Зокрема свідок ОСОБА_4 пояснила, що є робітницею територіального центру соціального обслуговування та надання соціальних послуг Куп`янської міської ради Харківської області та останні роки саме вона обслуговувала ОСОБА_3 . Упродовж 2018-2019 років разом із ОСОБА_3 проживав її онук ОСОБА_1 , який доглядав за нею. З відповідачкою вона спілкувалася лише по телефону, також на прохання ОСОБА_3 вона надавала їй телефон для спілкування із дочкою.

Також судом першої інстанції допитані у якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , які підтвердили факт проживання позивача разом із бабусею ОСОБА_3 в її будинку з квітня 2018 року по день смерті, а також те, що він здійснював у цей період часу догляд за ОСОБА_3 , яка самостійно не могла за станом здоров`я обслуговувати себе.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не навів переконливих доказів на підтвердження, що спадкодавиця ОСОБА_3 потребувала саме допомоги відповідачки з огляду на те, що таку допомогу в повному обсязі їй надавав сам позивач та робітники тер.центру, а також умисного ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцю, коли вона перебувала у безпорадному стані.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують, зводяться до припущень та довільного тлумачення доказів, показань свідків, на власну користь.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку, а тому за змістом сталої позиції Верховного Суду, сформованої у справі №759/18917/17 від 01.02.2022 у справах відповідної категорії підлягає встановленню сукупність таких обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Під безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №752/12158/14-ц, від 25.03.2019 у справі №766/810/17, від 11.02.2019 у справі №756/11676/16-ц, від 21.03.2018 у справі №337/6000/15-ц.

Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Наведені норми процесуального закону позивачем не виконано та не надано доказів умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю чи його бездіяльності, спрямованої на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Натомість характер спілкування спадкодавця із її дочкою, відповідачем у справі, не свідчать про те, що спадкодавець потребувала допомоги саме від відповідача, зверталась за отриманням такої допомоги чи не мала можливості отримати таку допомогу від інших осіб, зокрема позивача, та територіального центру соціального обслуговування, робітниками якого на платній основі надавалися послуги із придбання та доставки продовольчих товарів, доставки води, дрібного ремонту одягу, оформлення субсидії тощо.

Установивши викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, а тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , безпорадний стан якої не може бути єдиною та достатньою підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування.

Посилання позивача на судове рішення у справі №2-365/2007, як на доказ, що вже із 2006 року ОСОБА_3 потребувала стороннього догляду, на правильність висновків суду першої інстанції не впливає, оскільки зводяться до його довільного тлумачення на власну користь. По-перше, судове рішення у вказаній справі містить висновок виключно щодо підставності позбавлення батьківських прав, у тому числі відповідача, відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , який на той час проживав разом із бабусею ОСОБА_3 . По-друге, стан здоров`я останньої досліджувався судом виключно в контексті доцільності передачі неповнолітнього органам опіки та піклування виконавчого комітету Куа`янської міської ради для подальшого влаштування, а не її потреби у сторонньому догляді.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не повно зазначив показання свідків, не зазначив усіх свідків, які були допитані та не надав оцінку їх показанням, колегія суддів відхиляє. Оскільки незалежно від зазначення усіх прізвищ свідків в мотивувальній частині рішення, їх показання були узагальнені та визнані малоінформативними.

Апеляційний суд із такою оцінкою показів свідків погоджується та наголошує, що стан здоров`я спадкодавця, яка за життя була сліпою таостанні півтора роки паралізованою, підтверджені медичною документацією, а тому показання свідків щодо цих обставин не є допустимими доказами (ч.2 ст.78 ЦПК України). Тоді як обставини фактичного проживання позивача зі спадкодавцем на момент її смерті та здійснення її догляду, не мають значення для вирішення спору про усунення відповідача, як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування, де підставами відмови у задоволенні такого позову стали: відсутність доказів потреби спадкодавця у допомозі саме від відповідачки з огляду на те, що таку допомогу в повному обсязі їй надавав сам позивач та робітники тер.центру;умисного ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцю, коли вона перебувала у безпорадному стані.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що при постановленні оскаржуваного судового рішення суд не вирішивпозовну вимогу про надання йому, позивачу, права на спадкування після ОСОБА_3 як спадкоємцю першої черги, колегія суддів зазначає, що така вимога становила предмет окремого дослідження суду першої інстанції, за наслідками вирішення якого постановлене додаткове рішення від 02.07.2021.

При постановленні додаткового рішення про відмову в задоволенні такого позову, суд першої інстанції виходив із наявності між спадкодавицею і Територіальним центром соціального обслуговування договору про надання послуг на платній основі до дня смерті останньої; не доведеністю яким чином позивач здійснювався догляд за спадкодавицею, чи потребувала вона такої допомоги з його боку, яку допомогу він був у змозі надавати та яку надавав, яким чином він опікувався про бабусю, приймаючи до уваги те, що є копія довідки щодо віднесення позивача до осіб з інвалідністю 2 групи і те, що йому протипоказана тяжка фізична праця і тривале перебування на ногах./а.с.23/. Крім того, на підтвердження можливості надання позивачем матеріальної допомоги спадкодавиці, а це не лише надання засобів для існування, а й оплата комунальних послуг, ліків придбання необхідних особистих речей для хворого тощо, суду не було надано належних і допустимими доказів про наявність позивача будь-яких доходів.

Указане додаткове рішення позивачем не оскаржується, а інших доводів на скасування оскаржуваного судового рішення апеляційна скаргане містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2021 рок - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.01.2023.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов