Справа № 209/1326/22
Провадження № 2/209/392/23
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором від 09 січня 2022 року у розмірі 66525 грн., 3 % річних у розмірі 6225,36 грн. та інфляційні витрати у розмірі 22518,48 грн., а всього 95268,84 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що у 2019 році він з відповідачем уклали угоду, за якою він зобов`язався підготувати документи на підставі яких відповідач отримає грант від Данської ради у справах біженців у розмірі 150000 гривень для розширення бізнесу, відповідач зобов`язався оплатити його роботу сумою в розмірі 75000 гривень (30000 грн. одразу після отримання, а 45000 грн. пізніше). Відповідач отримав грант в розмірі 150000 грн. 09 січня 2022 року він з відповідачем, який є ФОП, уклав у письмовій формі договір про розстрочення виплати грошового зобов`язання. Відповідно зазначеного договору, сума виплати на 01 січня 2022 року встановлена у розмірі 55000 грн., з терміном виплати - 20 місяців, за умови, що перший платіж буде в січні 2022 року, а останній у серпні 2023 року. Платежі повинні здійснюватися щомісяця не пізніше 25-го числа. Сума щомісячного платежу повинна бути не менше 2750 гривень (55 000 грн./20 місяців = 2750 гривень). Відсутність платежів протягом двох місяців поспіль буде вважатись відмовою боржника від виконання цього договору, наслідком чого буде подання кредитором (тобто ним) позову до суду. Формула для розрахунку суми стягнення: основна сума боргу (75000 гривень - виплачена гума) + 3% річних та компенсація рівня інфляції, починаючи з 21 серпня 2019 року. Підписанням договору про розстрочення виплати грошового зобов`язання від 09 січня 2022 року відповідач підтвердив факт укладенням між ними усної угоди (правочину) від 23 квітня 2019 року, за якою у відповідача перед ним виникло грошове зобов`язання. Відповідач на погашення боргових зобов`язань здійснив на його користь виплати: 23 вересня 2020 року 1500 грн., 23 жовтня 2020 року 1500 грн., 26 листопада 2020 року 1000 грн., 28 грудня 2020 року 1400 грн., 18 листопада 2021 року 2455 грн., 25 січня 2022 року 450 грн., 25 лютого 2022 року 170 грн. З лютого 2022 року відповідач не виконує свої зобов`язання за вказаним договором.

Ухвалою від 19 липня 2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

01 серпня 2022 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач у період з березня 2021 року по теперішній час вже звертався до суду з подібними позовними вимогами, однак ухвалами Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 жовтня 2021 року у цивільній справі № 209/3713/21 та від 21 березня 2022 року у цивільній справі № 209/599/22 позовні заяви залишено без руху. У зазначених вище ухвалах судом було вказано, що позовні заяви не відповідають вимогам ст. 177 ЦПК України, оскільки вимоги позову не є конкретними. Проаналізувавши зміст позовної заяви знов можна зробити висновок про нечіткість позовних вимог, обставин справи, предмету позову та інших факторів, які формують чітко позиції позивача відносно пред`явлених ним позовних вимог, що може стверджувати про штучність звернення позивача за судовим захистом та зловживання своїми правами на звернення до суду. Крім того, позивач говорить про те, що матеріально-правовою вимогою до нього є виконання ним своїх грошових зобов`язань відповідно до договору від 09 січня 2022 року, однак вже у першій частині позову позивач робить посилання, що грошове зобов`язання виникло у відповідності до договору від 23 квітня 2019 року, що також вказує про нечіткість позовних вимог та предмету позову. Позивач зазначає, що позитивним результатом цієї роботи повинен бути грант у 150000 гривень, який повинен отримати безпосередньо він, у зв`язку з чим стає не зрозумілою його претензія на вищевказану суму. Позивач зазначає, що доказами прийняття виконання є в тому числі акт приймання-передачі роботи/послуги, а вже наступним абзацом говорить про необов`язковість такого акту, що взагалі не є зрозумілим; він стверджує у позові, що на протязі 2019-2020 років ним було здійснено певну роботу (40 документів), але дані документи до матеріалів справи не долучені, що ставить під сумнів таке твердження. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та закрити провадження у цивільній справі.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року провадження у справі було закрито відповідно до п. ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2023 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду.

Ухвалою від 25 січня 2022 року суддею Шендриком К.Л. було прийнято матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до свого провадження для продовження розгляду та призначено судове засідання у справі.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення, посилаючись на обґрунтування позову.

Відповідач в судові засідання 11.08.2022 року та 03.10.2022 року з`явився та в судовому засіданні визнав факт укладення між ним та позивачем договору про розстрочення виплати грошового зобов`язання від 09 січня 2022 року, підтвердив, що саме його підпис стоїть у вказаному договорі, визнав, що у момент укладення цього договору він усвідомлював значення своїх дій і міг керувати ними, розумів природу цього правочину, свої права та обов`язки за договором, а також підтвердив факт сплати ним на користь позивача суми у загальному розмірі 8475 грн., яка була проведена декількома платежами.

У судове засідання, призначене на 10 лютого 2023 року, відповідач не з`явився, 08 лютого 2023 року подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він перебуває на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачем вже була висловлена його позиція щодо позовних вимог у відзиві на позов, а також у судових засіданнях 11 серпня 2022 року та 03 жовтня 2022 року, крім того зазначена справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження, тож суд вважає можливим розглянути справу за наявними у матеріалах справи доказами і письмовим поясненнями, викладеними у заявах по суті справи.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що відповідач є Фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності: роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах, що підтверджується випискою та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 21, 22-23)

У 2019 році сторони уклали угоду за якою позивач зобов`язався підготувати документи, на підставі яких відповідач повинен був отримати грант від Данської ради у справах біженців у розмірі 150000 гривень для розширення бізнесу, а відповідач зобов`язався оплатити роботу позивача сумою у 75000 гривень (30000 грн. одразу після отримання гранту, а 45000 грн. пізніше). Позивач виконав свої зобов`язання за вказаною угодою, а відповідач отримав грант в розмірі 150000грн.

Відповідачем, в рахунок грошових зобов`язань перед позивачем за угодою, 23 вересня 2020 року було перераховано 1500 грн., 23 жовтня 2020 року 1500 грн., 26 листопада 2020 року 1000 грн., 28 грудня 2020 року 1400 грн., 18 листопада 2021 року 2455 грн., 25 січня 2022 року 450 грн., 25 лютого 2022 року 170 грн.

09 січня 2022 року між сторонами на виконання усної угоди (правочину) було укладено договір про розстрочення виплати грошового зобов`язання.

Відповідно пунктів 2 та 3 договору про розстрочення виплати грошового зобов`язання від 09 січня 2022 року, сума виплати на 1 січня 2022 року встановлена у розмірі 55000 грн., термін виплати встановлений у 20 місяців, за умови, що перший платіж буде в січні 2022 року, а останній у серпні 2023 року, платежі повинні здійснюватися щомісяця не пізніше 25-го числа, сума щомісячного платежу повинна бути не менше 2750 гривень (55000 грн./20 місяців = 2750 гривень). Платежі можуть здійснюватися готівкою, зняттям позивачем коштів з банківської картки відповідача (або третьої особи), на яку систематично надходять кошти.

Відповідно пункту 4 договору про розстрочення виплати грошового зобов`язання від 09 січня 2022 року, відсутність платежів протягом двох місяців поспіль буде вважатись відмовою відповідача від виконання цього договору, наслідком чого буде подання позивачем позову до суду. Формула для розрахунку суми стягнення: основна сума боргу (75 000 гривень - виплачена сума) + 3% річних та компенсація рівня інфляції, починаючи з 21 серпня 2019 року.

З лютого 2022 року відповідач не виконує свої зобов`язання за договором про розстрочення виплати грошового зобов`язання від 09 січня 2022 року.

Ці обставини підтверджуються договором про розстрочення виплати грошового зобов`язання від 09 січня 2022 року, копіями чеків, претензією та відповідд. на претензію (а.с. 24, 26) та визнані відповідачем.

Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором в сумі 66525 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, однак вважає за необхідне навести власний розрахунок суми заборгованості, 3 % річних та інфляційних втрат.

Сума заборгованості: 75000 грн. 1500 грн. 1500 грн. 1000 грн. 1400 грн. 2455 грн. 450 грн. 170 грн. = 66525 грн.

3 % річних від суми заборгованості, які було розраховано за формулою С*3%*Д/365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення, становлять 6214,44 грн., виходячи з наступного:

- за період з 21 серпня 2019 року по 31 грудня 2019 року (кількість днів у періоді 133) 75000 грн.*3 %*133 дня/365 днів/100 = 819,86 грн.;

- за період з 01 січня 2020 року по 22 вересня 2020 року (кількість днів у періоді 266) 75000 грн.*3 %*266 днів/366 днів/100 = 1635,25 грн.;

- за період з 23 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року (кількість днів у періоді 30) 73500 грн.*3 %*30 днів/366 днів/100 = 180,74 грн.;

- за період з 23 жовтня 2020 року по 25 листопада 2020 року (кількість днів у періоді 34) 72000 грн.*3 %*34 дня/366 днів/100 = 200,66 грн.;

- за період з 26 листопада 2020 року по 27 грудня 2020 року (кількість днів у періоді 32) 71000 грн.*3 %*32 дня/366 днів/100 = 186,23 грн.;

- за період з 28 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року (кількість днів у періоді 4) 69600 грн.*3 %*4 дня/366 днів/100 = 22,82 грн.;

- за період з 01 січня 2021 року по 17 листопада 2021 року (кількість днів у періоді 321) 69600 грн.*3 %*321 день/365 днів/100 = 1836,30 грн.;

- за період з 18 листопада 2021 року по 24 січня 2022 року (кількість днів у періоді 68) 67145 грн.*3 %*68 днів/365 днів/100 = 375,28 грн.;

- за період з 25 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року (кількість днів у періоді 31) 66695 грн.*3 %*31 день/365 днів/100 = 169,94 грн.;

- за період з 25 лютого 2022 року по 18 липня 2022 року (кількість днів у періоді 144) 66525 грн.*3 %*144 дня/365 днів/100 = 787,36 грн.

Інфляційні витрати, які було розраховано за формулою ІІС = (ІІ1 / 100) * (ІІ2 / 100) * (ІІ3 / 100) * ... (ІІZ / 100), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення, становлять 23340,79 грн., виходячи з наступного:

- за період з 21 серпня 2019 року по 22 вересня 2020 року, виходячи з індексів інфляції: вересень 2019 року 100,70, жовтень 2019 року 100,70, листопад 2019 року 100,10, грудень 2019 року 99,80, січень 2020 року 100,20, лютий 2020 року 99,70, березень 2020 року 100,80, квітень 2020 року 100,80, травень 2020 року 100,30, червень 2020 року 100,20, липень 2020 року 99,40, серпень 2020 року 99,80, вересень 2020 року 100,50: IIc (100,70 / 100) * (100,70 / 100) * (100,10 / 100) * (99,80 / 100) * (100,20 / 100) * (99,70 / 100) * (100,80 / 100) * (100,80 / 100) * (100,30 / 100) * (100,20 / 100) * (99,40 / 100) * (99,80 / 100) * (100,50 / 100) = 1.03028920, тож інфляційне збільшення: 75000 * 1.03028920 - 75000 = 2271,69 грн.;

- за період з 23 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року, виходячи з індексів інфляції: жовтень 2020 року 101,00: IIc (101,00 / 100) = 1.01000000, тож інфляційне збільшення:

73500 * 1.01000000 - 73500 = 735 грн.;

- за період з 23 жовтня 2020 року по 25 листопада 2020 року, виходячи з індексів інфляції: листопад 2020 року 101,30: IIc (101,30 / 100) = 1.01300000, тож інфляційне збільшення: 72000 * 1.01300000 - 72000 = 936 грн.;

- за період з 26 листопада 2020 року по 27 грудня 2020 року, виходячи з індексів інфляції: грудень 2020 року 100,90: IIc (100,90 / 100) = 1.00900000, тож інфляційне збільшення: 71000 * 1.00900000 - 71000 = 639 грн.;

- за період з 28 грудня 2020 року по 17 листопада 2021 року, виходячи з індексів інфляції: січень 2021 року 101,30, лютий 2021 року 101,00, березень 2021 року 101,70, квітень 2021 року 100,70, травень 2021 року 101,30, червень 2021 року 100,20, липень 2021 року 100,10. серпень 2021 року 99,80, вересень 2021 року 101,20, жовтень 2021 року- 100,90, листопад 2021 року 100,80: IIc (101,30 / 100) * (101,00 / 100) * (101,70 / 100) * (100,70 / 100) * (101,30 / 100) * (100,20 / 100) * (100,10 / 100) * (99,80 / 100) * (101,20 / 100) * (100,90 / 100) * (100,80 / 100) = 1.09359178, тож інфляційне збільшення: 69600 * 1.09359178 - 69600 = 6513,99 грн.;

- за період з 18 листопада 2021 року по 24 січня 2022 року, виходячи з індексів інфляції: грудень 2021 року 100,60, січень 2022 року 101,30: IIc (100,60 / 100) * (101,30 / 100) = 1.01907800, тож інфляційне збільшення: 67145 * 1.01907800 - 67145 = 1280,99 грн.;

- за період з 25 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року, виходячи з індексів інфляції: лютий 2022 року 101,60: IIc (101,60 / 100) = 1.01600000, тож інфляційне збільшення: 66695 * 1.01600000 - 66695 = 1067,12 грн.;

- за період з 25 лютого 2022 року по 18 липня 2022 року, виходячи з індексів інфляції: березень 2022 року 104,50, квітень 2022 року 103,10, травень 2022 року 102,70, червень 2022 року 103,10, липень 2022 року 100,70: IIc (104,50 / 100) * (103,10 / 100) * (102,70 / 100) * (103,10 / 100) * (100,70 / 100) = 1.14877119, тож інфляційне збільшення: 66525 * 1.14877119 - 66525 = 9897 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 66525 грн., 3 % річних у розмірі 6225,36 грн. та інфляційних витрати у розмірі 22518,48 грн., однак, з урахуванням розрахунків суду та вимог ст. 13 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму основної заборгованості - 66525 гривень, 3 % річних - 6214,44 гривень та інфляційні втрати в розмірі 22518,48 гривень, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 625, 626, 628, 629, 638, 640 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором від 09 січня 2022 року у розмірі 95257 (дев`яносто п`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 92 копійки, яка складається з: основної заборгованості - 66525 гривень, 3 % річних - 6214,44 гривень та інфляційних втрат - 22518,48 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик