ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1043/23 Справа № 191/4209/21 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А.В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те що, вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року шлюб між ними розірвано. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 29 червня 2017 року, до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Донька проживає разом з нею, перебуває на повному її утриманні, відповідач аліменти не сплачує, допустив заборгованість за аліментами, участі у вихованні доньки не приймає. Наразі прожитковий мінімум для дітей у віці від 6 до 18 років становить 2 618 грн, аліментів у сумі 800 грн не вистачає на забезпечення доньки, вибір способу стягнення аліментів є правом позивача, а тому просила суд ухвалити рішення яким змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 800 грн 00 коп, на спосіб стягнення аліментів у частці, а саме 1/4 частині з усіх видів доходу ОСОБА_3 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 29 червня 2017 року, тобто з дати звернення до Васильківського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Василівського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року, що набрало законної сили 24 липня 2017 року, у цивільній справі №172/680/17, та стягнуто із ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.78-79).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що донька з 10 березня 2022 року проживає з ним. 23 вересня 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до нього про визначення місця проживання дитини, що доводить факт того, що на час прийняття рішення донька проживала з ним (а.с.83-84).

Позивачка правом на надання відзиву не скористалась.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов?язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, у повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі перебували у зареєстровано шлюбі з 24 грудня 2011 року.

Від шлюбу мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року, що набрало законної сили 24 липня 2017 року, розірвано шлюб, зареєстрований 24 грудня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 .

Вказаним рішенням з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. 00 коп., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 29 червня 2017 року до повноліття дитини, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За довідки Миролюбівського старостинського округу № 4 виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року вбачається, що ОСОБА_3 , 2013 року народження, проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з 10 березня 2022 року по теперішній час.

В довідці виконавчого комітету Василівської селищної ради Синельниківського району від 08 вересня 2022 року вказано, що ОСОБА_3 дійсно проживає в смт. Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області та зареєстрована по АДРЕСА_2 , і до складу її сім`ї входить дочка ОСОБА_3 , 2013 року народження.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив доцільності зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 800 грн., на 1/4 часту від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки раніше визначений судом розмір аліментів є меншим, ніж визначний законом як мінімальний, отже є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини і її гармонійного розвитку. Відповідач не надав доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень ст.ст.183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ст.181 ч.3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Згідно з п.23 вищезазначеної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховним судом України чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на зазначені обставини, зазначено лише, що розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для повного утримання дитини. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи даний позов, позивачка фактично посилається на те, що аліментів, які на даний час підлягають стягненню з відповідача вкрай мало для задоволення потреб дитини. Тобто, як вбачається з аналізу обґрунтування позову, позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало довести й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Разом з тим, посилаючись на такі обставини, позивач не надає жодних доказів на їх підтвердження.

Крім того, позивачка не довела, що відповідач отримує дохід який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

Самі лише посилання на те, що розмір аліментів визначений судом у рішенні від 12 липня 2017 року є меншим ніж прожитковий мінімум, не може слугувати підставою для задоволення позову. Жодних доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі позивач не надала.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 не позбавлена права звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів з наданням відповідних доказів.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що донька проживає саме з відповідачем до уваги не приймаються.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров