Справа № 242/1193/20
Провадження № 6/242/22/23
У Х В А Л А

Іменем України

11 січня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЛОБАЛ СПЛІТ", про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, -

в с т а н о в и в :

10.01.2023 р. приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. звернулася із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по цивільній справі 242/1193/20 (провадження № 242/6/93/22) про розшук боржника ОСОБА_1 та зобов`язання надати звіт про виконання ухвали.

Суд, дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви, приходить до наступних висновків.

Після набрання законної сили судовим рішенням суд залишає за собою право щодо вирішення процесуальних питань, пов`язаних з його виконанням та здійсненням судового контролю за виконанням рішення, належною реалізацією посадовими особами власних повноважень під час виконання ними рішення суду.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судових рішень здійснює суд.

У ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII суттєво доповнено конституційну норму положенням про те, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Даний обов`язок передбачено не лише на національному рівні, а також і на міжнародному рівні. Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначає, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для реалізації ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини (далі ЄКПЛ).Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" зазначив, що відповідно до ст. 6 ЄКПЛ, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як неодмінна складова судового розгляду.

У ЦПК України закріплено мету цивільного судочинства, якою є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, де виконання судових рішень є однією із основних гарантій цього захисту.

З метою покращення належного та своєчасного виконання судового рішення у цивільних справах суд повинен здійснювати судовий контроль за його виконанням.

Даний інститут детально закріплено в Розділі 7 ЦПК України.

Незважаючи на те, що цей розділ має назву «Судовий контроль за виконанням судових рішень», в самому розділі фактично йдеться про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

У даному разі слід розрізняти поняття «судовий контроль за виконанням судового рішення» та «оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців», оскільки вони не збігаються.

Так, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців є лише однією з форм судового контролю за виконанням судового рішення і не йдеться про те, що саме ця форма є основною з усіх можливих.

Більше того, розділ VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» фактично викладає контрольні повноваження суду за виконанням судових рішень.

Відтак, поняття «судового контролю за виконанням рішень у цивільних справах» можна розглядати у вузькому та широкому розумінні.

Вузьке розуміння зводиться тільки до розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного та приватного виконавців.

Широке розуміння включає в себе всі можливі повноваження суду пов`язані із їх виконанням у порядку цивільного судочинства.

В діючому ЦПК України на державного та приватного виконавця покладено обов`язок інформування суду про остаточне виконання судового рішення відповідно до вимог, заявлених у суді, що відповідатиме меті та завданням судового контролю.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.3 ч.3 зазначеної статті виконавець з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 4 даної статті передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України.

Таким чином, діючим ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено таких обов`язків державного чи приватного виконавця щодо звернення до суду із заявою про зобов`язання особи надати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене у задоволені заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволені заяви приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЛОБАЛ СПЛІТ", про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Г.Черков