Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/728/23
Провадження № 2/332/518/23
Ухвала

Іменем України

14 лютого 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Яцуна О.С., за участю секретаря Мусаєва Р.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шиш Антон Борисович, про забезпечення позову у цивільній справі № 332/728/23 (провадження № 2/332/518/23)за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

Встановив:

13.02.2023 до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шиш Антон Борисович, про забезпечення позову у цивільній справі № 332/728/23 (провадження № 2/332/518/23)за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Заява обґрунтована тим, що 13.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Оскільки ціна позову складає значний розмір 340 825,57 грн, на телефонні дзвінки останній не відповідає, у ОСОБА_1 є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 можуть бути вчинені дії, що унеможливлять виконання рішення суду в рамках цієї справи, а саме буде відчужене майно, на яке можливо звернути стягнення.

Відтак, заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти в розмірі 340 825,57 грн, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (надалі Постанова ПВСУ № 9 від 22.12.2006), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду (Касаційного цивільного суду) у постанові від 25.09.2019 по праві № 320/3560/18.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 10 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

У наданих до позову і до заяви про забезпечення позову в якості доказів розписок від 02.06.2021, 07.06.2021, 30.06.2021 та 08.07.2021 вбачається, що вони містять умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

Пунктами 3, 4 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 встановлено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат.

З огляду на викладене, вбачається висновок, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід забезпечення позову буде сприяти забезпеченню фактичного виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Так, у випадку арешту рахунку ним неможливо користуватися взагалі, адже заблоковані як надходження на нього, так і списання з нього коштів. У випадку ж арешту коштів у певній сумі на цьому рахунку, останній можна використовувати за умови, що залишок коштів на ньому не є меншим арештованої суми.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У п. 6 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Позивачем суду надано достатні відомості та докази, що можуть свідчити про можливі недобросовісні дії відповідача, а тому існує достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зважаючи на те, що предметом спору у цій справі є стягнення боргу за договором позики, суд приходить до переконання про можливість задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки вважає, що запропоновані ним види забезпечення позову є виправданими і співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

Ухвалив:

ЗаявуОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шиш Антон Борисович, про забезпечення позову у цивільній справі № 332/728/23 (провадження № 2/332/518/23)за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

До набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, накласти арешт на майно та грошові кошти в розмірі 340 825,57 грн, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Копії ухвали направити учасникам справи для відома.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її постановлення.

Суддя О.С. Яцун