Справа № 523/9087/22
Провадження №2/523/1594/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

представника позивача - адвоката Бикова Д.Ю.

представника відповідачів - адвоката Сігнаєвського А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідачів завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 13 608,16грн. та судові витрати в розмірі 992,40грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить кв. АДРЕСА_1 .

08.12.2021р. її квартиру було затоплено з вини сусідів - відповідачів по справі, які є власниками кв. №165 , яка розташована над її квартирою поверхом вище. За твердженням позивачки в коридорі її квартири були пошкодженні стеля, стіни та шпалери, які потребують відновлення на суму 9 827,66грн., що було підтверджено висновком експерта. За експертне дослідження нею було сплачено 3 624,00гн. Послуги банку склали 43,50грн., поштові витрати 57,52грн. які позивач просить стягнути з відповідачів.

Відповідачі направили до суду відзив на позовну заяву, в якому пред`явлені позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що складений акт про залиття не відповідає дійсним обставинам справи та 08.12.2021р. взагалі не складався. Особи зазначені в акті не відвідували їх квартиру та не могли встановити причину нібито підтоплення кв. №161 . До акту не додані фотознімки, посилання на які є в акті. Наданий позивачем експертний висновок є недопустимим доказом, так як експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, висновок здійснений 03.08.2021р., тобто ще до нібито затоплення квартири позивачки. Експерт станом на 03.08.2022р. не мав права на проведення експертизи, оскільки його свідоцтво № НОМЕР_1 було дійсне до 09.06.2022р.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 16.08.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.11.2022р. було закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті за участю сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач та її представник в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні вважали позовні вимоги безпідставними та недоведеними. Просили відмовити у їх задоволенні.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить кв. АДРЕСА_1 . Квартира розташована на п`ятому поверсі, 12 поверхового багатоквартирного житлового будинку.

Квартира № 165 в тому ж будинку, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , знаходиться на шостому поверсі, тобто над кв. № 161 .

Актом від 08.12.2021р., складеного В.о. директора ЖБК «Іллічівський-25» в присутності слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , власника кв. №161 ОСОБА_1 , встановлено, що 08.12.2021р. відбулось підтоплення стелі (волога пляма розміром 20см. на 20см.) та частини стіни (волога пляма розміром 30см. на 30см.) в кв. АДРЕСА_1 . Підтоплення вищезазначеної квартири сталося внаслідок не герметичного примикання ванної до стіни в кв. №165 , що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках.

Під час обстеження встановлено, що внаслідок прийняття душу в результаті негерметичного примикання ванної до стіни, відсутністю герметику, сталось протікання на підлогу кв. №165 та якась кількість води потрапила до кв. №161 . Внаслідок підтоплення утворилась волога пляма на стелі та частині стіни. Причиною підтоплення стало негерметичне примикання ванної до стіни.

За висновком комісії було констатовано заподіяння шкоди власнику кв. №161 , що знайшло своє підтвердження під час обстеження, проведеним за участі членів комісії. Було рекомендовано власнику кв. №165 провести роботи з усунення недоліків щодо примикання ванної до стіни, а також рекомендовано провести роботи по заміні сантехніки під ванною та умивальником.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 22-2382, який, в силу ст.95,102,104 ЦПК України, оцінюється судом, як письмовий доказ, оскільки призначення та проведення експертизи відбувалось поза межами даної цивільної справи, встановлено, що вартість матеріальних збитків, що виникли внаслідок затоплення кв. АДРЕСА_1 , станом на момент складання висновку становить 9 827,66грн.

Згідно квитанції №68 від 21.06.2022р. за проведення експертного дослідження ОСОБА_1 сплатила 3 624,40грн. та за послуги банка за прийом платежу - 43,50грн.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , слюсар-сантехнік ЖБК «Іллічівський-25» показав, що під час обстеження кв. №161 , яка належить ОСОБА_1 було встановлено затоплення стелі та стіни у маленькому коридорі квартири. Під час обстеження в квартирі ОСОБА_1 був проведений ремонт, а затоплення було «свіжим». Крім того, свідок зазначав, що він також проводив обстеження кв. №165 на наступний день (09.12.2021р.) та він переконався в тому, що причиною залиття кв. №161 сталось під час прийняття душу мешканцями кв. №165 у ванній кімнаті в результаті негерметичного примикання ванної до стіни, тому й було рекомендовано її мешканцям усунути такий недолік, шляхом проведення герметизації примикання між ванною та стіною. Свідок зазначив, що під ванною було волого. Така волога мала наслідком постійного накопичення, а як наслідок до наступного протікання частини води до квартири №161 .

Свідок ОСОБА_5 , в.о. директора ЖБК «Іллічівський-25» в судовому засіданні зазначила, що 08.12.2021р. отримала повідомлення від ОСОБА_1 про затоплення її квартири. Наступного дня, тобто 09.12.2021р., вранці, вона разом з сантехніком ОСОБА_4 прибули до кв. №161 та виявили затоплення стелі та стіни у маленькому коридорі квартири. В той же день, під час обстеження приміщення ванної кімнати кв. №165 було виявлена волога пляма на підлозі під ванною. За їх візуальним обстеженням було встановлено, що причиною затоплення кв. №161 стало прийняття душу мешканцями кв. №165 у ванній кімнаті та відсутності негерметичного примикання ванної до стіни. При цьому свідок підтвердила, що вологі плями в квартирі №161 були «свіжими» та в квартирі був зроблений ремонт. Фотознімки до акту не додавались, так як відсутні. Акт був складений 08.12.2021р., а причина затоплення була зазначена в акті, після обстеження кв. №165 . Після складання акту від 08.12.2021р. на пропозицію підписати акт, ОСОБА_2 відмовилась.

З представленого з боку представника відповідачів акту обстеження від 13.12.2022р. та фотознімків, убачаються, що під час обстеження в кв. №165 у ванній кімнаті було зафіксовано встановлення герметику між ванною та стіною.

Також судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2022р. у справі №523/17415/19, яке набрало законної сили, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була стягнута матеріальна шкода, внаслідок затоплення останніми квартири ОСОБА_1 , яке мале місце за актами про затоплення від 13.05.2019р., 06.06.2019р., 09.08.2019р.

Підставою звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди є пошкодження майна, належного позивачці на праві власності, яке відбулось внаслідок затоплення квартири.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, в редакції, що діяв на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, споживач зобов`язаний власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідачів ОСОБА_3 підтверджується актом про залиття від 08.12.2021р., показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Оцінка вказаних доказів, як кожного окремо так і в їх сукупності, вказує на те, що залиття стіни та стелі маленького коридору кв. №161 , який примикає до санвузлу, відбулось внаслідок витоку води між ванною та стіною у ванній кімнаті в кв. №165 .

Така вина полягає у халатному відношенні відповідачів у непроведені до належного стану санітарно-технічного приладу - ванної, зокрема незабезпечення герметичного примикання ванної до стіни.

Зазначені акти та покази свідків, допитаних у судовому засіданні, у силу статей 77,78 ЦПК України є належними і допустимими доказами, якими спростовуються відповідні посилання відповідачів та їх представника про недоведеність причино-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та їх поведінкою.

Крім того, складений акт про залиття від 08.12.2021р. за своїм змістом та порядком його укладання відповідає зазначеним вище Правилам.

Також суд приймає до уваги дії відповідачів після встановлення факту залиття 08.12.2021р. ними кв. №161 , а саме проведення герметизації між ванною та стіною, що вказує на усунення з їх боку можливих повторних негативних наслідків у вигляді протікання води під час прийняття душу, що є наслідком потрапляння води до сусідів знизу.

Також при вирішені спору судом враховується, що відповідно до частини другої ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 4 та 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 доведена протиправність дій відповідачів ОСОБА_3 , а також причинний зв`язок між ними та завданою шкодою, що призвело до залиття її квартири, а як наслідок вказує на обґрунтованість заявленого позову про відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що заявлений розмір на відшкодування матеріальної шкоди є частково необґрунтований з огляду на таке.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як було встановлено та зазначено судом у даному рішенні розмір матеріальної шкоди ОСОБА_1 підтверджує висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи за результатами якої вартість спричинених збитків, завданих позивачці залиттям її квартири становить 9827,66грн.

Як видно з кошторису, що є додатком №2 до вказаного висновку, в розрахунок вартості ремонтно - будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень, окрім прямих витрат в сумі 5363,99 грн., в тому числі й необхідних матеріалів в сумі 1729,06грн., включені й загальновиробничі витрати (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, прибуток, адміністративні витрати, податок на додану вартість (20%) та інші статті загальновиробничих витрат.

Оскільки позивачкою на час розгляду справи не надано належних доказів понесення нею фактичних витрат на проведення ремонтних робіт в квартирі або доказів укладення чи намірів на укладення договору з виконавцем ремонтно - будівельних робіт, який поніс би вказані загальновиробничі витрати у зв`язку з відновлювальним ремонтом квартири позивачки й був би платником податку на додану вартість, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивачки загальновиробничих витрат, прибутку, адміністративних витрат, податку на додану вартість (20%).

За таких обставин, на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню лише прямі реальні витрати в сумі 5363,99грн., необхідні для проведення відновлювального ремонту квартири позивачки внаслідок залиття. Також з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачкою витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3624,40грн. та послуги банка у розмірі 43,50грн. Всього з відповідачів в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню завдана матеріальна шкода в розмірі 9031,89грн.

Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї невинуватості у залитті квартири позивачки, яке мало місце 08.12.2021р., не заявляли та не надали доказів щодо спростування заявленого ОСОБА_1 розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Аргументи ОСОБА_2 та її предстанвика про недоведеність факту залиття належної позивачці квартири є безпідставними, оскільки такий зафіксовано у вищевказаному акті та підтверджується показами допитаних свідків.

Наданий з боку відповідачів СD -диск з відеозаписами, які були досліджені шляхом їх відтворення під час розгляду справи, а так саме: характеристика на ОСОБА_1 , листування з відділом поліції, оголошення тощо суд відхиляє, так як вказані докази не мають жодного значення для розгляду даної справи. Такі докази носять лише інформативний характер, яким підтверджуються неприязні стосунки між сторонами по справі.

Посилання відповідачів на те, що висновок експерта є недопустимим доказом, так як має дату складання раніше ніж відбулась подія затоплення (03.08.2021р.), суд відносить до технічної помилки експерта. За хронологією описування у вступній частині експертизи, експерт помилився у зазначені року його складання, а саме замість 2022р. було зазначено 2021р. Посилання на те, що експерт станом на 03.08.2022р. не мав права на проведення експертизи, оскільки його свідоцтво № НОМЕР_1 було дійсне до 09.06.2022р. ґрунтується виключно на припущеннях та не підтверджено належними доказами.

Не додання до акту фотознімків за їх відсутності не спростовує сам факт затоплення квартири позивачки, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивачки слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 992,40грн., тобто по 496,20грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану внаслідок затоплення квартири матеріальну шкоду в розмірі 9031(дев`ять тисяч тридцять одна) грн. 89 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40грн., тобто по 496,20грн. з кожного.

В решті позовні вимоги залишити без задоволення.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_4 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 24 березня 2023р.

Суддя