Справа № 761/4853/23
Провадження № 2-з/761/142/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Решти Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Територіальний центр МВС №8043 РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві про визнання недісним договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Територіальний центр МВС №8043 РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві про визнання недійсним договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів.

Разом з позовною заявою, представник позивача адвокат Лютий О.В. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль, який був предметом спірного договору купівлі-продажу, а також накласти арешт на квартиру ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що на переконання представника позивача наявні ризики, які пов`язані із можливим ускладненням виконання рішення суду в частині примусового стягнення грошових коштів з відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

За таких обставин, розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 цієї постанови Верховний Суд України вказав, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду з позовною заявою стало те, що відповідач ОСОБА_2 за відстуності обов`язкової згоди позивача відчужила належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль, тому представник позивача просить визнати договір недійсним, оскільки він вчинений без обов`язкової згоди позивача, а також стягнути з відповідачів по рівних частках половину вартості автомобіля, що складає 150 000 грн. Однак, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим ним способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не доведено можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Суд, наголошує увагу заявника на тому, що предметом позову не є вимога про витребування майна з чужого володіння, що як наслідок могло слугувати підставою для накладення арешту на автомобіль, з метою забезпечення виконання майбутнього рішення суду. Позивачем обрано інший спосіб захисту, зокрема, він просить визнати договір недійсним, а також компенсувати частину ринкової вартості автомобіля, тому в співставленні з заявленими вимогами, суд не вбачає обгрунтованих підстав для накладання арешту на автомобіль.

Крім того, заявник просить також накласти арешт на квартиру відповідача ОСОБА_2 , вказаний захід забезпечення жодним доводом представника позивача не обгрунтовано. Суд, зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, що в даному випадку беззаперечно порушено, враховуючи ринкову вартість квартири та ціну позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не вбачається співмірності між заходами забезпечення позову, який представник позивача просить застосувати та позовними вимогами, відтак заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Територіальний центр МВС №8043 РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві про визнання недісним договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА