СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/12/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Київ

суддя Святошинсського районного суду міста Києва Кириленко Т.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ярошенка Р.В. про забезпечення позову у справі № 759/18776/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛФІНАНСПРОЕКТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу із примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійсним договору поруки та скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить зупинити стягнення за виконавчим листом № 2-42/11 від 29.03.2012 року та заборонити вчиняти дії щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що 27.11.2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Комерційний банк «Даніель» було укладено Кредитний договір № 1180-04-КЗН-Т. У подальшому, 14.05.2019 року ТОВ «Комерційний банк «Даніель» було припинено внаслідок ліквідації. Згідно до умов зазначеного договору, ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 5 565 000 грн. із строком погашення до 26.11.2022 року та з умовою сплати 17,5 % річних за користування кредитом та 0,2 % комісії за управління кредитом. Крім цього, 27.11.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, яким було забезпечено належне виконання обов`язків за вказаним вище кредитним договором, шляхом передачі в іпотеку нерухомого майна, а саме групи нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, 27.11.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився за належне виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед банком.

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2009 року ОСОБА_2 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 2 ст. 358 КК України до позбавлення волі, строком на 5 років. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2009 року вказаний вирок було залишено без змін. Із змісту зазначеного вироку вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вступивши у змову, надали банку підроблені документи, отримавши кредит, який в майбутньому не повернули.

22.04.2008 року рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків з ОСОБА_2 було стягнуто борг за зазначеним кредитним договором у розмірі 6 081 899 грн. 40 коп.

20.08.2008 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва було стягнуто суму боргу за вказаним кредитним договором в розмірі 6 081 899 грн. 40 коп. солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_1

07.09.2017 року між ПАТ «Комерційний банк «Даніель», яке є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та ТОВ «ГЛОБАЛФІНАНСПРОЕКТ» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 128 за умовами якого банк передав ТОВ «ГЛОБАЛФІНАНСПРОЕКТ» право вимог за вказаним кредитним договором.

У той же час, у Відділі з примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 31959632 із примусового виконання виконавчого листа № 2-42/11 від 29.03.2012 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 у розмірі 4 067 307 грн. 84 коп.

У зв`язку із поданням позовної заяви про визнання договору поруки недійсним, представник позивача просить зупинити стягнення за виконавчим листом, який був виданий на підставі рішення суду про стягнення боргу за кредитним договором, на забезпечення виконання якого укладався спірний договір поруки.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, зазначається, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи той факт, що позивач просить зупинити стягнення за виконавчим листом № 2-42/11 від 29.03.2012р., проте вказаний виконавчий документ не оскаржується ним в судовому порядку, рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Глобалфінанспроект" коштів в розмірі 4069037,84грн. не скасовано і є обов`язковим до виконання, суд вважає, що даний вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, а тому законних підстав для його застосування у суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ярошенка Р.В. про забезпечення позову у справі № 759/18776/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛФІНАНСПРОЕКТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу із примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійсним договору поруки та скасування арешту майна - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Кириленко