Справа № 466/4247/22 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/3278/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Назар Х.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Франківського районного суду міста Львова від 23 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 таПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 06.06.2018 року о 12:25 год. по вул. Науковій, 13 у місті Львові мала місце ДТП за участю автомобіля марки «GEELY», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

За наслідками ДТП було складено протокол серії БД № 435225 від 06.06.2018 року щодо порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак постановою Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/3497/18 від 30.10.2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11.03.2020 року, провадження у згаданій справі про адміністративне правопорушення було закрито за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Лише 23.12.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №080473 щодо водія ОСОБА_2 . Постановою Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/39/20 від 04.06.2020 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21.08.2020 року, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, та встановлено, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 станом на день ДТП була застрахованою у ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК-8243342. 06.06.2018 року ОСОБА_2 повідомив згаданого страховика про ДТП, подавши заяву про настання страхового випадку, 20.06.2018 року у ПАТ «СК «УСГ» складено повідомлення про ДТП.

10.12.2019 року ОСОБА_3 подав заяву про виплату страхового відшкодування до ПАТ «СК «УСГ», пропустивши річний строк для звернення, що пояснює тим, що винну у ДТП особу тривалий час встановлювали у судовому порядку, однак він добросовісно виконав всі умови для отримання страхового відшкодування і подав заяву про виплату страхового відшкодування після закриття адміністративної справи стосовно нього у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначалося, що у зв`язку з відмовою ПАТ «СК «УСГ» у виплаті йому страхового відшкодування він 13.10.2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи ПАТ «СК «УСГ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Відповідно до Звіту №1415/18 про оцінку автомобіля марки GEELY MR7151A, виконаного ТзОВ «АК Експерт Сервіс», вартість відновлюваного ремонту згаданого автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ складає 37 135 грн. 14 коп. Також на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України просив стягнути моральну шкоду, заподіяну йому внаслідок ДТП у розмірі 15 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 681 грн. 60 коп. Заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 05.05.2021 року його позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Однак, постановою Львівського апеляційного суду від 05.04.2022 року вищезгадане заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 05.05.2021 року було скасованим: з посиланням на те, що своє право на відшкодування шкоди, отриманої в ДТП 06.06.2018 року позивач може реалізувати у судовому порядку в межах страхової суми та за рахунок страховика (страхової компанії).

Відповідно до вищевказаного Звіту №1415/18 про оцінку автомобіля марки GEELY MR7151A, вартість відновлюваного ремонту згаданого автомобіля складає 60 078 грн. 70 коп., відтак позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на підставі ст.1194 ЦК України різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 22 943 грн. 56 коп.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка місце з вини відповідача ОСОБА_2 , позивачу було завдано моральної шкоди, яка проявилась у душевних переживаннях, у зв`язку з пошкодженням його майна, необхідності вжиття заходів для захисту порушеного права було протягом чотирьох років порушено звичний життєвий ритм позивача, для відновлення якого необхідні додаткові затрати та зусилля. Ним було понесено душевні, фізичні, психічні страждання при очікуванні результатів двох автотехнічних експертиз, він протягом більше чотирьох років змушений був приймати участь у 27 судових засідання; сумарно за наслідками ДТП 9-ма складами судів було ухвалено 16 судових рішень. Моральну шкоду позивач оцінює у 15 000 грн., які просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 , як з особи, винної у ДТП.

Також позивач просив стягнути з відповідача ПАТ «СК «УСГ» відповідно до ст.625 ЦК України пеню у розмірі 16 034 грн. 41 коп., три відсотки річних в розмірі 2 811 грн. 08 коп., інфляційні втрати в розмірі 11 614 грн. 90 коп. та солідарно з відповідачем ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. (том 1, а.с. 1-9).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 37 135 гривень 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 22 943 гривні 56 коп. матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ОСОБА_3 992 гривні 40 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 654 гривні 00 коп. судового збору (том 1, а.с. 237-253).

Дане рішення оскаржили відповідачі.

ПрАТ «СК «Українська страхова група» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального і матеріального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що позивач про порушення його прав ПрАТ «СК «Українська страхова група» довідався не швидше 12.12.2019 року, оскільки він ще 20.06.2018 року подав до ПрАТ «СК «УСГ» повідомлення про ДТП, яка мала місце 06.06.2018 року (том 2, а.с. 18-25).

Представник відповідача ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог до згаданого відповідача скасувати та в цій частині ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», р.н. НОМЕР_2 , на час ДТП 06.06.2018 року була застрахованою у ПрАТ «СК «УСГ» з лімітом відповідальності на одну особу 100 000 грн., а відтак вважає, що « ОСОБА_2 не є зобов`язаною особою у правовідносинах, що виникли у цьому випадку, оскільки з моменту укладення договору страхування такий обов`язок лежить на страховику, тобто ПрАТ «СК «УСГ».

Звіт №1415/18 про оцінку автомобіля марки GEELY MR7151A, виконаний ТзОВ «АК Експерт Сервіс», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту згаданого автомобіля складає 60 078 грн. 70 коп., вважає таким, що не може «бути підтвердженням того, що розмір заподіяних позивачу збитків становить саме 60 078, 70 гривень і що саме така сума є фактичним розміром шкоди».

Вважає, що постановою Львівського апеляційного суду від 05.04.2022 року у справі № 465/6559/20 встановлено ту обставину, що ОСОБА_3 має право на відшкодування заподіяної йому в ДТП 06.06.2018 року шкоди «виключно в межах страхової суми та за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи», а відтак вказані обставини вважає такими, що «є преюдиційними, не потребують доказування в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України» (том 2, а.с. 40-45).

Ухвалами Львівського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року та від 09 січня 2023 року відкрито апеляційні провадження за вищезгаданими апеляційними скаргами, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а.с. 33, 49-50).

Ознайомившись з вищезгаданими апеляційними скаргами позивач і його представник подали до суду свої Відзиви на ці апеляційні скарги, у яких просять апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення- без змін (том 2, а.с. 65-67, 71-75, 77-79).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина 5 статті 82);

- правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (частина 7 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-06 червня 2018 року у м. Львові в результаті зіткнення автомобіля марки «GEELY», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (позивача) та автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 (цивільно-правова відповідальність якого за полісом обов`язкового страхування була застрахованою у ПрАТ «СК «Українська страхова група») мала місце ДТП, в результаті якої згадані автомобілі отримали механічні пошкодження;

-за наслідками ДТП співробітниками поліції протокол серії БД № 435225 від 06.06.2018 року про порушення Правил дорожнього руху України за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було складено саме на ОСОБА_3 , однак постановою Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/3497/18 від 30.10.2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11.03.2020 року, провадження у згаданій справі про адміністративне правопорушення було закрито - за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (том 1, а.с. 15-17, 19-22);

-23 грудня 2019 року протокол за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було складено вже на іншого учасника ДТП, яка мала місце 06.06.2018 року, - ОСОБА_2 ;

-04 червня 2020 року постановою Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/39/20, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21.08.2020 року, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, та встановлено, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 23-30);

-10 грудня 2019 року (тобто після винесення судом 30 жовтня 2019 року вищезгаданої постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП; том 1, а.с. 15-17) згаданий позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «УСГ» (том 1, а.с. 46), однак згаданий відповідач 12.12.2019 року відмовив йому у такій виплаті з посиланням на «неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року … з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди» (том 1, а.с. 47):

-23 червня 2022 року позивач звернувся з даним позовом до суду, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України.

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, винним у ДТП 06 червня 2018 року був саме відповідач ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого (як водія автомобіля «MITSUBISHI LANCER», д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахованою у ПрАТ «СК «УСГ»: наведена обставина апелянтами належними та допустимими доказами не спростована (ст. 1166 ЦК України), а також не доведено того, що шкоди водієм згаданого автомобіля було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК України).

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність позивачем тієї обставини, що останнім здійснено всіх розумних заходів, які залежали саме від нього, для отримання страхового відшкодування і річний строк ним пропущено через незалежні від нього причини (а саме: складення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення не на того учасника ДТП та тривалий розгляд справи про адміністративне правопорушення у судах), а відтак до вірного висновку про те, що позивач має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок ПрАТ «СК «УСГ», як страховика цивільно-правової відповідальності водія автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», д.р.н. НОМЕР_2 , як джерела підвищеної небезпеки, яке і заподіяло цю шкоду.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем було подано до суду Звіт №1415/18 про оцінку автомобіля марки GEELY MR7151A реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений 17.07.2018 року ТзОВ «АК Експерт Сервіс» на підставі договору та заяви від ПрАТ «СК «УСГ», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту згаданого автомобіля складає 60 078 грн. 70 коп. (том 1, а.с. 31-44).

Матеріали справи не містять жодних контррозрахунків, які б спростовували правильність розрахунків, які наведені у вищезгаданому Звіті … Відтак, доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 стосовно того, що цей Звіт … не може «бути підтвердженням того, що розмір заподіяних позивачу збитків становить саме 60 078, 70 гривень і що саме така сума є фактичним розміром шкоди», до уваги прийматися не можуть.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (у нашому випадку відповідач ОСОБА_2 ), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому (позивачу ОСОБА_3 ) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вже зазначалося вище, згідно Звіту №1415/18 про оцінку автомобіля марки GEELY MR7151A реєстраційний номер НОМЕР_1 вартість відновлювального ремонту згаданого автомобіля («фактичний розмір шкоди») складає 60 078 грн. 70 коп., а вартість цього ж відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових цього автомобіля 37 135 грн. 14 коп. (що і складає розмір страхової виплати).

За вищенаведеного суд прийшов до вірного висновку про те, що різниця між згаданими сумами (між сумою вартості відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням) у розмірі 22 943 грн. 56 коп. підлягає до стягнення на користь позивача саме з відповідача ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги представника згаданого відповідача стосовно того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», р.н. НОМЕР_2 , була застрахованою у ПрАТ «СК «УСГ» з лімітом відповідальності на одну особу у розмірі 100 000 грн., а відтак « ОСОБА_2 не є зобов`язаною особою у правовідносинах, що виникли у цьому випадку, оскільки з моменту укладення договору страхування такий обов`язок лежить на страховику, тобто ПрАТ «СК «УСГ», також до уваги прийматися не можуть.

Так само, як не можуть прийматися до уваги доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 стосовно того, що постановою Львівського апеляційного суду від 05.04.2022 року у справі № 465/6559/20 встановлено ту обставину, що ОСОБА_3 має право на відшкодування заподіяної йому в ДТП 06.06.2018 року шкоди «виключно в межах страхової суми та за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи», а відтак вказані обставини вважає такими, що «є преюдиційними, не потребують доказування в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України», оскільки наведене за своєю правовою природою не є «обставинами, встановленими рішенням суду», а «правовою оцінкою, наданою судом певному факту при розгляді іншої справи» (а саме: факту звернення ОСОБА_3 до суду з позовними вимогами лише до ОСОБА_2 , як до винуватця ДТП, про відшкодування шкоди з підстав, що передбачені статтею 1166 ЦК України, а не з підстав, що передбачені статтею 1194 ЦК України), яка (ця правова оцінка) не є обов`язковою для суду при розгляді даної справи (частина 7 статті 82 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана (зокрема) фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (за загальним правилом).

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану п.9).

Матеріалами справи (зокрема - судовими рішеннями, які набрали законної сили) встановлено причинно-наслідковий зв`язок між винними діями ОСОБА_2 та заподіянням майнової шкоди позивачу ОСОБА_3 .

Таким чином, безспірним є той факт, що позивач в результаті винних дій відповідача ОСОБА_2 зазнав, як моральних, так і інших негативних явищ, оскільки був позбавлений можливості користування наявним у нього транспортним засобом та вже більше 4 років не може отримати належної йому компенсації за пошкоджене майно.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що присуджена до стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 моральна шкода у розмірі 10 000 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і доводи апеляційної скарги в цій частині також до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційні скарги відповідачів на нього, доводи яких не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди у загальному розмірі 105 539 грн. 09 коп.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 105 539 грн. 09 коп., що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн. х 100 = 268 400, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 105 539 грн. 09 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 23 листопада 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 13 березня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.