Справа № 307/4045/22
Провадження № 2/307/822/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Она О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. В позовній заяві представник зазначив, що 29 березня 2014 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Даний шлюб розірвано за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.07.2021 року по справі №308/2833/21, яке набуло законної сили 13.08.2021 року. У даному шлюбі в них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має повні 9 років. Батько дитини є резидентом України. Дитина з моменту народження та по даний час проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 4-му класі ЗОШ № 8, є здоровою. Позивачка на обліку в наркодиспансері та психдиспансері не перебуває. Батько дитини ОСОБА_2 не цікавиться життям дитини, допомогу на її утримання не надає, дозволів для можливості виїзду дитини за кордон для оздоровлення на море не надає. Позивачка в більшій мірі бере участь у вихованні та житті дитини, ніж батько, турбується про здоров`я дитини, створює комфортні умови для її розвитку, проводить свій вільний час разом із дитиною, завжди присутня на батьківських зборах, класних та шкільних заходах. Проживання дитини з матір`ю відповідає інтересам дитини, оскільки донька позивачки дуже прив`язана до неї, розлучення дитини з матір`ю негативно вплине на її психологічний стан. Мати не забороняє бачитись з батьком, про те дитина не виявляє такого бажання. Дитина по факту проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є батько позивачки (дідусь дитини). Дитина повністю перебуває на утриманні позивачки, мати дитини бере участь у її вихованні та житті, і вживає заходи стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки батько не виконує обов`язку утримувати дитину та не цікавиться життям дитини. Проживання доньки з матір`ю відповідає інтересам дитини.

Просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачкою ОСОБА_1 , яка є матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають одну неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини.

Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2021 року в цивільній справі №308/2833/21, яке набуло законної сили 13.08.2021 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно довідки будинкового комітету від 2 червня 2022 року за №14 до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , входить донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В листі директора департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради №155 від 26.05.2022 року зазначено, що згідно рішення виконкому №189 від 29 травня 2013 року сім`я ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при міськвиконкомі за місцем проживання, склад сім`ї - дві особи: заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Характеристикою відносно учениці 3-В класу ОСОБА_4 , виданої директором Ужгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8, стверджується, що дитина уважна на уроках, самостійна, спостережлива, доброзичлива з однокласниками, щедра, врівноважена, має багато друзів. ОСОБА_6 завжди доглянута, підготовлена до уроків. Мама систематично цікавиться її навчанням і приймає активну участь у шкільному житті дівчинки.

Згідно характеристики відносно ОСОБА_1 , виданої ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_1 з 27.10.2020 року працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді продавця продовольчих товарів. За час роботи ОСОБА_1 виявила себе як дисциплінований робітник, завжди бездоганно виконує свою роботу, кваліфікований фахівець, у спілкуванні з колегами ввічлива та організована, культурна, комунікабельна.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 06.06.2022 року за №253/5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здорова, на «Д» обліку не перебуває.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Ужгородської міської ради від 03.08.2022 року за №489/23/02-14 рекомендовано визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом норми статті 150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.1 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року за №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Виняткові обставини передбачені в ч.3 ст.161 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом, у даному випадку, не встановлено наявності виняткових обставин передбачених ч.3 ст.161 Сімейного Кодексу України, як щодо позивача так і щодо відповідача, тому суд вирішуючи питання щодо місця проживання дитини приймає до уваги: самостійний дохід сторін, матеріально-побутовий стан, відповідальність батьків при виконанні ними батьківських обов`язків, здійснення ними заходів щодо утримання, виховання, розвитку і лікування дитини та прихильність дитини до одного із батьків.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Оцінивши зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, беручи до уваги висновок органу опіки і піклування та особисту прихильність неповнолітньої ОСОБА_4 щодо її проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , суд вважає, що позов слід задовольнити та визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Ужгород, Закарпатської області, України, разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Ужгород. Закарпатської області, України.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 200, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.7, 141, 150, 157, 160, 161 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Ужгород, Закарпатської області, України, разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Ужгород. Закарпатської області, України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Калини, Тячівського району, Закарпатської області, України, на користь ОСОБА_1 992 гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач -ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , України.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , України.

Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, адреса: м. Ужгород, пл. Поштова, 3, Закарпатської області, України.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2023 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко