ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/3489/23
провадження № 2/753/3423/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А, вивчивши позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТДВ СК «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди в порядку суброгації

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТДВ СК «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Вказана позовна заява подана через «Електронний суд».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до нього, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно частини 7 статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на виконання вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України надано докази надсилання позовної заяви на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант», однак доказів надсилання вказаної заяви на адресу ОСОБА_1 суду не надано.

Крім того, у відповідності до до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 якого за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичної особою ставка судового збору становить 1,5 відсоток від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн.) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (939 400 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з майновою вимогою на загальну суму 17 685,60 грн., однак квитанція про сплату судового збору за вищевказану вимогу відсутня.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява не може бути прийнята до провадження і позивачу необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків, а саме шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва доказ надсилання листом з описом вкладення на адресу ОСОБА_1 копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, а також документу, що підтверджує сплату ним судового збору відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема у розмірі 2 684 грн.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись стст. 43, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТДВ СК «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди в порядку суброгації залишити без руху, надавши позивачу строк у п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.