Справа № 297/403/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Попович О.О., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме за адресою АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що він, позивач ОСОБА_1 має у приватній власності житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який він придбав через договір купівлі продажу у грудні 2022 року.

В даному будинку зареєстровані і відповідачі, які не проживають в будинку більше 20 років, виїхали за кордон на постійній основі і на прохання позивача про зняття себе з обліку не реагують. Будинок, який придбав позивач належить йому на праві приватної власності в цілому і всі витрати по його утриманню несе виключно він сам. Між позивачем та відповідачами ніяких відносин щодо найму житлового приміщення не існує і тому їх подальше перебування на обліку в даному будинку суттєво шкодить інтересам позивача, як власника. Реєстрація відповідачів в будинку позивача ставить перед ним ряд незручностей вже на протязі тривалого часу, а також незручності, які можуть виникнути в майбутньому. Дана ситуація ставить позивача у вкрай невигідне становище та обмежує його у вільному користуванні та володінні своїм майном, а тому він вимушений ставити питання позбавлення права на користування житловим приміщенням в судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідачі відзив щодо позову не подавали.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.12.2022 року № 3628ОСОБА_1 придбав від ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7-8, 6).

Згідно довідки Мужіївського старостинського округу від 31.01.2023 року №37 у будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Однак, відповідачі фактично в ньому не проживають.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , та кілька років не проживають там і добровільно не знялися із реєстрації місця проживання, чим порушують права власника, тому позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставним і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391, 405, 406 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Лайош ГАЛ