Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1251/17 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О.О.
Категорія 84 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №289/1251/17 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Кириленка О.О. в м.Радомишлі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила: визнати виконавчий лист від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 у цивільній справі №289/1251/17 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь безпідставно стягнуті кошти за виконавчим листом від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 у розмірі 2 176 грн; стягнути з Радомишльського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) виконавчий збір у розмірі 357,82 грн за виконавчим листом від 09 липня 2021 року №2/218/89/26, що не підлягає виконанню; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені судові витрати за правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Заяву обґрунтовувала тим, що в справі №289/1251/17 рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року частково були задоволені її позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Радомишльської міської ради Житомирської області про скасування рішення та державних актів на право власності на землю. Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року вказане вище рішення суду першої інстанції було скасоване повністю та їй відмовлено у задоволенні позовних вимог. Натомість задоволені вимоги в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 880 грн. Вищевказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 19 листопада 2018 року. На виконання постанови Житомирського апеляційного суду Радомишльським районним судом Житомирської області виданий виконавчий лист від 02 липня 2019 року №2/289/26/18, який ОСОБА_2 скерувала до Радомишльського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Державна виконавча служба відкрила виконавче провадження і в примусовому порядку стягнула із неї 2 880 грн судового збору та 457 грн виконавчого збору. Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року постанова Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року скасована, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Під час нового розгляду постановою Житомирського апеляційного суду, яка набрала законної сили 31 травня 2021 року, рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року в частині задоволених вимог про визнання недійсним і скасування рішення міської ради та визнання недійсними і скасування державних актів на право власності на землю, які видані ОСОБА_2 на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , скасоване та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким їй відмовлено у задоволенні вказаних вимог. При винесенні даної постанови суд знову стягнув із неї на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 176 грн, хоча доказів повторної сплати скаржником судового збору за подання апеляційної скарги надано не було. На виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року виданий виконавчий лист від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 167 грн, який скерований ОСОБА_2 до Радомишльського районного відділу ДВС. Наразі в примусовому порядку повторно стягнуто із неї грошові кошти у розмірі 2 176 грн, що становлять судовий збір за подання ОСОБА_2 апеляційної скарги. Отже, хоча ОСОБА_2 двічі не сплачувала судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, але виконавчою службою в примусовому порядку з неї повторно, тобто двічі, стягнутий судовий збір у розмірі 2 176 грн за подання ОСОБА_2 апеляційної скарги. Посилаючись на положення ст.432 ЦПК України, наполягає на тому, що виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки її обов`язок із повернення судового збору за подання ОСОБА_2 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відсутній повністю у зв`язку з тим, що з її ( ОСОБА_1 ) заробітної плати здійснено повне відрахування коштів за виконавчим листом від 02 липня 2019 року №2/289/26/16, а з ОСОБА_2 належить стягнути на її користь безпідставно повторно (двічі) отриманий останньою судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити у повному обсязі, тобто визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти у розмірі 2 176 грн, сплачені за виконавчим листом від 09 липня 2021 року №2/218/89/26, а також - понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив усі матеріали цивільної справи та виніс ухвалу не на підставі положень чинного законодавства, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких така ухвала спрямована. ОСОБА_2 двічі не сплачувала судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року, оскільки апеляційна скарга подавалася один раз і відповідно оплата була здійснена також один раз в сумі 2 880 грн та касаційною інстанцію справа була передана до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. Отже, у даному випадку обов`язок її, як боржника, за виконавчим листом від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 відсутній повністю у зв`язку з повним виконанням виконавчого листа від 02 липня 2019 року №2/289/26/18. Окрім того, в жовтні 2021 року вона зверталася до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання рішення суду та ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 січня 2022 року в порядку повороту виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року було стягнуто з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в розмірі 2 880 грн, але постановою Житомирського апеляційного суду від 20 липня 2022 року ухвалу суду першої інстанції в частині задоволених вимог про поворот виконання рішення скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким їй відмовлено у повороті виконання із посиланням на те, що вона є позивачем, а не відповідачем у справі та позбавлена процесуальної можливості порушувати питання про поворот виконання судового рішення. При розгляді її заяви суд першої інстанції не звернув уваги на положення частини четвертої ст.432 ЦПК України, за якою, якщо стягнення за виконавчим документом уже відбулося повністю, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставне одержане стягувачем за виконавчим документом. Суд не виконав обов`язку та не встановив, з яких підстав може бути визнаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін. Посилається на те, що заява ОСОБА_1 має розглядатися в порядку позовного провадження, а не на стадії виконання судових рішень. При видачі виконавчого листа помилка не була допущена, оскільки підставою для його видачі стала не скасована постанова Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року. Наразі цивільна справа знаходиться на перегляді у Верховному Суді, де 22 липня 2021 року відкрите касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 . Виконавче провадження за оскаржуваним виконавчим листом закінчене у зв`язку з його повним виконанням, а тому визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, юридично неправильно.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати і постановити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти за виконавчим листом від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 у розмірі 2 176 грн і понесені на правничу допомогу судові витрати в розмірі 2 000 грн.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник Радомишльського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) до суду не з`явився. Державна виконавча служба клопотання про відкладення розгляду справи не спрямувала та про причину неявки представника не повідомила. У разі неповідомлення про причину неявки вважається, що учасник судового процесу не заявився в судове засідання без поважних причин. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень частини другої ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий лист від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 у цивільній справі №289/1251/17 виданий на підставі постанови Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року, яка набрала законної сили, а ОСОБА_1 не довела обставин, які можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до положень ст.432 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до змісту частин першої та другої ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Разом із тим, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку (з інших причин) саме на суд покладений обов`язок встановити, з яких підстав може бути виконавчий лист визнаний таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Із матеріалів справи вбачається, що в справі №289/1251/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Радомишльської міської ради Житомирської області про скасування рішення та державних актів на право власності на землю, рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року частково були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано недійсним і скасовано рішення Радомишльської міської ради Житомирської області від 25 березня 2009 року №36 у частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на земельні ділянки площею 0,05 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0605 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 ; визнано недійними та скасовані державні акти на право власності на землю серії ЯЗ №433676 від 18 жовтня 2010 року та серії ЯЗ №433677 від 18 жовтня 2010 року, які видані ОСОБА_2 на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року в частині задоволених позовних вимог скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання недійсним і скасування рішення Радомишльської міської ради від 25 березня 2009 року №36 у частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,05 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0605 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 ; визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на землю на ім`я ОСОБА_2 серії ЯЗ № 433676 від 18 жовтня 2010 року, серії ЯЗ №433677 від 18 жовтня 2010 року. Рішення в частині відмови у позові залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 880 грн.

На виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року Радомишльським районним судом Житомирської області 02 липня 2019 року виданий виконавчий лист №2/289/26/18 про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ОСОБА_6 (стягувача) судового збору в розмірі 2 880 грн.

Із довідки Радомишльської санаторної школи Житомирської обласної ради від 17 вересня 2021 за №109 убачається, що із заробітної плати ОСОБА_1 здійснено відрахування коштів в сумі 3 137 грн відповідно до виконавчого листа від 02 липня 2019 року №2/289/26/18 (а.с.18).

Постановою Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області від 19 грудня 2019 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/289/26/18, виданого Радомишльським районним судом Житомирської області 02 липня 2019 року, на підставі п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) у зв`язку з сплатою боргу, а саме, сплатою ОСОБА_1 судового збору в розмірі 2 880 грн (а.с.16).

Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року постанова Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року скасована, а справа №289/1251/17 передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.7-11).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним і скасування рішення Радомишльської міської ради Житомирської області від 25 березня 2009 року №36 у частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 площею 0,05 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0605 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 та визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на землю серії ЯЗ №433676 від 18 жовтня 2010 року, серії ЯЗ №433677 від 18 жовтня 2010 року, які видані ОСОБА_2 на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , скасоване та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 176 грн (а.с.12-14).

При новому розгляді справи колегія суддів апеляційного суду, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 і відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині задоволених судом першої інстанції позовних вимог, стягнула з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 пропорційно витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та не вирішувала питання повороту виконання щодо судового збору за подання апеляційної скарги в порядку п.3 частини другої ст.444 ЦПК України у зв`язку з тим, що при новому розгляді сторони не повідомили суд апеляційної інстанції про виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору за подання апеляційної скарги до скасування судом касаційної інстанції постанови Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року та повернення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2021 року Радомишльським районним судом Житомирської області 09 липня 2021 року виданий виконавчий лист №2/218/89/26 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 176 грн.

Радомишльським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 03 вересня 2021 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №66681633 про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ОСОБА_2 (стягувача) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 176 грн, а 29 листопада 2021 року цим відділом державної виконавчої служби винесена постанова про закінчення цього виконавчого провадження на підставі п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) у зв`язку з тим, що при примусовому виконанні здійснено фактичне повне виконання рішення (а.с.19,22).

Із довідки Радомишльської санаторної школи Житомирської обласної ради від 21 грудня 2021 за №174 убачається, що із заробітної плати ОСОБА_1 здійснено відрахування коштів в сумі 2 533,82 грн відповідно до виконавчого листа від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 (а.с.18).

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 двічі у примусовому порядку за заявою ОСОБА_2 стягнутий судовий збір за подання останньою апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, хоча ОСОБА_2 сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції один раз. Такі обставини суперечать завданню цивільного судочинства. Поведінка сторони щодо подвійного одержання (повернення) судового збору за подання апеляційного скарги на рішення суду першої інстанції свідчить про зловживання процесуальними правами, що неприпустимо, оскільки завданням цивільного судочинства є справедливе вирішення цивільних прав.

Відповідно до положень частини п`ятої ст.444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Так, у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, у якій просила у справі №289/1251/17 у порядку повороту виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в сумі 2 880 грн. Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 січня 2022 року був допущений поворот виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року та у порядку повороту виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2 880 грн. Проте постановою Житомирського апеляційного суду від 20 листопада 2022 року ухвала Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 січня 2022 року в частині задоволених вимог заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення скасована з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні цієї заяви. Разом із тим, у мотивувальній частині свої постанови від 20 липня 2022 року суд апеляційної інстанції прописав, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості заявити вимогу про повернення сплаченого нею судового збору за скасованим судовим рішенням у інший спосіб, визначений ЦПК України, шляхом вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень (а.с.23-25).

Отже, наразі ОСОБА_1 позбавлена можливості захистити свої порушені права у спосіб, окрім порядку, виписаному в ст.432 ЦПК України, яка регулює питання визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та розміщена у розділі VI ЦПК України, яким унормовані процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що наявні підстави для визнання виконавчого листа від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 у цивільній справі №289/1251/17 таким, що не підлягає виконанню, оскільки на час ухвалення Житомирським апеляційним судом постанови від 31 травня 2021 року у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок із повернення ОСОБА_2 судового збору, сплаченого останньою за подання нею апеляційної скарги у сумі 2 178 грн, із причин, що описані вище та належать до категорії «інших» (стягнення (виконання) виконавчою службою з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору за подання апеляційної скарги до скасування судом касаційної інстанції постанови суду апеляційної інстанції від 19 листопада 2018 року; не вирішення питання повороту виконання при новому розгляді та за заявою сторони, чим фактично допущено подвійне стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 судового збору за подання апеляційної скарги; неможливість вирішити питання подвійного стягнення у інший спосіб).

Згідно з частиною четвертою ст.432 ЦПК України, якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника, стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Оскільки виконавчий лист від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 у цивільній справі №289/1251/17 визнається таким, що не підлягає виконанню, то з стягувача ОСОБА_2 на користь боржника ОСОБА_1 підлягають стягненню безпідставно одержані кошти за цим виконавчим листом у розмірі 2 176 грн.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що виконавче провадження за оскаржуваним виконавчим листом закінчене у зв`язку з його повним виконанням, а тому визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, юридично неправильно, суперечать змісту самої ст.432 ЦПК України, частина четверта якої передбачає стягнення, якщо стягнення за виконавчим листом уже відбулося та аналогія з роз`ясненням судового рішення недоречна.

Вимоги заяви про стягнення з державної виконавчої служби виконавчого збору за примусове виконання виконавчого листа від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 не можуть бути задоволені з огляду на те, що положення ст.432 ЦПК України не передбачаються такої можливості.

Статтею 137 ЦПК України визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою корить суму витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надає договір від 28 червня 2022 року №71 про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Ковальовою Я.В. та Швець В.І. (а.с.26). Відповідно до п.5.1 цього договору сторони домовилися, що вартість послуг за надання професійної правничої допомоги становить 500 грн за годину роботи адвоката.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Суду наданий акт здачі-прийняття виконаних робіт від 05 серпня 2022 року, детальний опис наданих послуг щодо обсягу послуг і виконаних робіт та їх вартості на суму 2 000 грн, а також квитанція №4 про сплату послуг (а.с.27-29).

Суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (частина п`ята ст.137 ЦПК України). ОСОБА_2 клопотань, зокрема й у відзиві на апеляційну скаргу, про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявляла.

Професійна правнича допомога належить до витрат, пов`язаних з розглядом справи, які у свою чергу відносяться до судових витрат. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята ст.141 ЦПК України).

Отже, на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Визнати виконавчий лист від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 у цивільній справі №289/1251/17 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом від 09 липня 2021 року №2/218/89/26 кошти у розмірі 2 176 грн.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: