Провадження №2/523/1589/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря Веденюкової К.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №25, в м.Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрованого 15.10.1997 року Одеською універсальною біржою «Вітязь», за яким позивач придбав вищазазначене нерухоме майно. В обгрунтування вимоги позивач вказував на те, що він як покупець та ОСОБА_2 як продавець, виконали всі істотні умови договору: позивач ОСОБА_1 сплатив вартість майна, відповідач виселилась з квартири та забрала свої речі. Після укладення договору позивач зареєстрував право власності в КП «БТІ» ОМР, зареєструвався за вказаною адресою, де і проживає до цього часу, здійснює фактичне володіння даним нерухомим майном, сплачує комунальні послуги, тобто виконує усі права та обов`язки власника. На теперішній час позивачу необхідно розпорядитись квартирою та виявив, що оригінал договору купівлі-продажу ним було втрачено, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду.

23.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

27.12.2022р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач у засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву про підтримання заявлених вимог та про слухання справи за його відсутності, у разі відсутності в судовому засідання віідповідача не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Будь-яких заяв, клопотань чи відзиву до суду не направила.

За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

В ході розгляду справи було встановлено, що 15.10.1997 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Договір зареєстрували на Одеській універсальній біржі «Вітязь», реєстраційний № НОМЕР_1 , але нотаріально його не посвідчили.

Згідно відповіді директора Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на запит позивача від 30.09.2022р. №17866/04-04, станом на 31.12.2012р., згідно із записом у реєстровій книзі, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за фізичною особою: ОСОБА_1 на підставі договору №97-752 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на на Одеській універсальній біржі «Вітязь» від 15.10.1997р.,Реєстраційний запис зроблено 13.02.1998р. за реєстровим номером 428 у реєстровій книзі 245пр на сторінці 158.

З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу №97-572 від 15.10.1997 року квартири АДРЕСА_1 . Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідач передала у власність ОСОБА_1 вказану квартиру, який сплатив за це її вартість та вселився в житло тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений 12.09.1996 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.

У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв`язку з чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються.

Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .

Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб" передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу №16793 від 12.09.1996 року, оформленого на Одеській товарній біржі, дійсним.

Відповідно до ч. 2.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Здійснивши державну реєстрацію у Одеському міжміському бюро технічної за реєстровим №428 права власності за позивачем на спірне нерухоме майно, держава цим самим визнала право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 , як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 316512698 від 01.12.2022р. за вказаними параметрами нерухомого майна: АДРЕСА_2 ., відсутні відомості щодо реєстрації речових прав на вказане нерухоме майно, щодо наявності обтяжень та заборон відчуження за вищевказаною адресою в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек відомості відсутні.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осуб-підприємців та громадських формувань, Одеська універсальна біржа «Вітязь» перебуває в стані припинення.

На теперішній час позивачем виявлено втрату оригіналу вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

19.10.2022 року адвокатом Безбабною А. було зроблено адвокатський запит до КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР щодо надання копії правовстановлюючого документу на квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Проте, як з`ясувалось, в матеріалах інвентаризаційної справи, наявних в КП «БТІ`ОМР відсутній договір №97-752 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Вітязь» від 15.10.1997р.. Таким чином, на сьогоднішній день отримання дублікату вказаного Договору є неможливим.

Відповідно доположення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу позивач не має можливості розпорядитися придбаним нерухомим майном.

У свою чергу, ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Аналізуючи зміст наведених норм цивільного законодавства, виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема змагальності і диспозитивності, враховуючи, що на час укладання договору купівлі-продажу мала місце суперечність законодавства, приймаючи до уваги той факт, що відсутні підстави нікчемності правочину, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, що сторони вказаного вище договору домовились щодо всіх важливих його умов і відбулось повне виконання договору, а також відсутність на даний час у позивача оригіналу правовстановлюючого документу та можливості в позасудовий спосіб отримати дублікат договору, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 16, 392, 638 ЦК України, ст.ст.12,13, 76-78, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284,354,355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення рішення до Одеського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Кузьміна

Рішення складено 11.01.2023 р.