Справа № 357/3172/23
Провадження № 2-з/357/17/23
У Х В А Л А

24 березня 2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із цивільним позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галини Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та записів про право власності.

Одночасно ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером :01:044:0045, площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2 , а також заборони ОСОБА_2 проводити реєстрацію місця проживання у вказаному житловому будинку, знімати з реєстрації мешканців, виселяти чи вселяти фізичних осіб у зазначене житло, укладати договори оренди, договори щодо надання/припинення комунальних послуг та вчиняти інші дії щодо розпорядження ним до набрання рішенням у даній справі законної сили. Заява мотивована тим, що предметом спору є правомірність переходу права власності на вищевикладене майно від боржника до нового кредитора в порядку іпотечного договору в позасудовий спосіб, а тому існує ризик, що до вирішення справи по суті житловий будинок і земельна ділянка будуть відчужені іншій особі, та/або позивача з чоловіком та сином буде виселено у будь-який спосіб чи вселено у домоволодіння інших осіб.

Заява підлягає направленню за підсудністю, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Разом з тим, справи, які розглядаються за правилами виключної підсудності встановлені ст. 30 ЦПК України.

Так ч.1 ст.30 ЦПК України визначено відносно позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, такі пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 ЦПК України, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 Постанови від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України (в чинній на цей час редакції ЦПК України - ч.1 ст.30 ЦПК України), до якого відповідно до ст.181ЦК України належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За висновками КЦС у складі ВС у постанові від 27 березня 2019 року у справі №646/8916/17 позови що виникають з приводу нерухомого майна це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

З позовної заяви вбачається, що позов виник із приводу скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно з позицією, висловленою у постанові Великої палати Верховного суду №14-20 цс18 від 25.04.2018 року, вимоги про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і про скасування запису державного реєстратора у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, спрямовані на відновлення становища, що існувало до порушення права позивача, а саме на поновлення володіння предметом іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_1 спрямований на поновлення володіння нерухомим майном, а саме житловим будинком та земельною ділянкою, які розташовані на території Саливінківської сільської ради Васильківського району Київської області.

З тлумачення частини шістнадцятої статті 28, частини першої статті 30 ЦПК України вбачається, що правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 Постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 року № 807-ІХ утворено Білоцерківський район (з адміністративним центром у місті Біла Церква) у складі територій, зокрема, Гребінківської селищної територіальної громади.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року також передбачено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Відповідно до статті 125 Конституції України суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Пунктом 3 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII передбачено, що районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Таким чином, оскільки місцезнаходження нерухомого майна, з приводу якого укладено договори іпотеки, знаходиться в адміністративно-територіальних одиницях, що відносились до колишнього Васильківського району Київської області, тому вказана справа територіально не підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Однак, на думку суду, ризики подачі заяви про забезпечення позову з порушенням правил підсудності несе заявник.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, з урахуванням встановленого законодавцем правил виключної підсудності розгляду спорів, які виникають з приводу нерухомого майна, заяву необхідно передати за належністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Вирішуючи дане питання, судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається поняття «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу. При цьому недотримання правил територіальної (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю ( ст. 378 ч. 1 ЦПК України).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись п. 1, 3, 8 ст.31,32,152,153 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Передати цивільну справу № 357/3172/23; 2-з/357/17/23 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області (адреса: 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченка, буд. 8).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б. І. Кошель