Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6591/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10.03.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Кашуба А.В.,

за участю секретаря:Чернянчук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, з 22.01.1994 року, сторони пребували у зареєстрованому шлюбі, від якого в сторін народилося двоє дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, Рішенням Виноградівського районного суду від 06.07.2015 року по справі №299/1674/15-ц, шлюб між сторонами-розірвано, крім того вирішено сина сторін- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати разом зі позивачем.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , колишня дружина позивача ОСОБА_5 , вийшла повнорно заміж, після укладення шлюбу взяла прізвище ОСОБА_6 .

Будь-яких перешкод для виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, позивач не чинив та не чинить. Відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться розвитком, станом здоров`я свого сина, не дбає про його інтереси. матеріальної допомоги не надає.

На підставі викладеного позивач, просить суд, позбавити батьківських прав відповідачку ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання з невідомих суду причин не з`явилася, клопотання про відкладення слухання справи, а також відзиву на позов до суду не надходило.

Представник Органу опіки та піклування в судове засіданні не з`явився, однак надав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував, про що свідчить відповідний висновок, який долучений до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, суд, керуючись ст.280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи дану справу в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 , перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі ОСОБА_2 , який було розрізано Рішенням Виноградівського районного суду від 06.07.2015 року по справі №299/1674/15-ц, також даним рішенням суду вирішено спільну дитину сторін- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати разом зі позивачем.

Починаючи з часу розірванню шлюбу із відповідачкою, спільний син сторін- ОСОБА_4 , проживає із позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Відповідачка ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Фактично відповідачка не спілкується з своїм сином, що є необхідним для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Згідно висновку комісії з захисту прав дитини Королівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно своєї неповнолітньої дитини- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданого Королівською селищною радорю Берегівського району Закарпатської області, відповідачка проживає окремо від дитини, повністю самоусунулася від виконання своїх обов`язків по її вихованню, що свідчить про невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Згідно ст. 164 СК України батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку з тим, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, з метою захисту законних прав і інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, відповідно до абз. 7 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів прошу суд врахувати положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач є працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Проаналізувавши докази по справі, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дитини, та те, що дитина сторін проживає разом із позивачем і останній апріорі несе більші витрати на утримання дитини та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 3000 гривень, щомісячно до виповнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до вимог та керуючись ст.ст.150, 164 СК України, ст.ст.10,12, 13,18,81,223,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканку АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), опікуном сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 гривень (три тисячі гривень) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), судовий збір в розмірі 992 грн.40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийА. В. Кашуба