Справа № 233/2173/22
Провадження № 2/243/124/2023
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Бочарової М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні поза межами приміщення суду, діючи з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
28.11.2018 року на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 389474441 від 13.03.2020. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 04.11.2020 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 49 866,25 грн, з яких 20 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29 866,25 грн - сума заборгованості за відсотками. Станом на день подання позову заборгованість сплачена не була, тому позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про перенесення судового розгляду не надав.
В зв`язку зазначеним, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 13.03.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 389474441.Підписання договору було здійснено шляхом подання заявки 13.03.2020 року о 04:47 годині ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на отримання кредиту, в якій вказав персональні дані: адресу проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; серію та номер
паспорту: НОМЕР_2 , виданий Слов`янським РО УМВС України в Донецькій області 29.09.2000; електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер мобільного телефону НОМЕР_3 , що вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі.
13.03.2020 року в електронній формі ОСОБА_1 було направлено кредитний договір № № 389474441 від 13.03.2020 року. Акцент оферти позичальником (підписання договору Одноразовим ідентифікатором) було здійснено шляхом відправлення 13.03.2020 року о 04:50:05 годині позичальнику на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , вказаний ним в заявці на отримання кредиту, одноразового персонального ідентифікатора №62YDX4R7, який був введений/відправлений позичальником товариству 13.03.2020 року о 04:51:29 годині, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Перерахування грошових коштів позичальнику відбулось 13.03.2020 року о 04:51:39 годині.
Додатковою угодою до договору № 389474441 від 13.03.2020 року, 16.03.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 сторони домовилися збільшити суму кредиту на 2500,00 грн з 16.03.2020 року на строк дії договору № 389474441 від 13.03.2020.
Факт перерахування ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» позичальнику ОСОБА_1 2500,00 грн грошових коштів згідно договору № 389474441 від 13.03.2020 року на банківську картку 4149-43ХХ-ХХХХ-3407 підтверджується платіжним дорученням від 16.03.2020 року.
За умовами договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 кредит в загальній сумі 20 000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 0,45 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.2 цього договору.
Відповідно до п.п. 1.4., 1.7. Кредитного договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2. договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторономи застосовується Базова процентка ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення); розрахунок сукупної вартості кредиту за Дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п.1.2. цього договору, зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною кредитного договору.
Отже, наведені обставини свідчать про укладення між сторонами кредитного договору № № 389474441 від 13.03.2020 року та додаткової угоди до вказаного кредитного договору від 16.03.2020 року, відповідно до умов договору та додаткової угоди ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 20 000,00 грн. зі сплатою 0,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строком на 30 календарних днів.
28.11.2018 року на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 було здійснено відступлення ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № № 389474441 від 13.03.2020.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 04.11.2020 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 49 866,25 грн.
У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, 12 листопада 2020 року йому було направлено вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість позичальника за вищевказаним кредитним договором складає 49 866,25 грн., а саме 20 000,00 грн - заборгованість по кредиту; 29 866,25 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Відпповідно до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5.ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору.
Абзац другий частини другої ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Заповнення відповідачем формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укласти на запропонованих умовах електронний договір внесення даних в системі Товариства шляхом проставленням електронного підпису в електронному договорі свідчить про укладання між сторонами електронного договору.
Доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QR-код - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації договору позичальника.
Зазначений QR-код знаходиться на графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору № № 389474441 від 13.03.2020 року. У пункті 4.7 договору № № 389474441 від 13.03.2020, зазначено що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством позичальником буде використовуватись електронний підпис з одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем ОСОБА_1 .
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Таким чином, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 49 866,25 грн.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги суд покладаєпонесеі позивачем судові витрати 4770,00 грн, а саме судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області Д.В. Воронков