Провадження № 2/638/197/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Штих Т.В.,

за участі секретаря Зайченка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, зміну черговості у спадкуванні та визнання права на обов`язкову частку у спадщині, -

встановив:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду міста Харкова суду з позовом, в якому просила: встановити факт її проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, з 1993 року; визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - квартиру АДРЕСА_1 ; змінити черговість у спадкуванні після смерті ОСОБА_3 шляхом визнання її право на спадкування за законом квартири АДРЕСА_2 разом із відповідачем - спадкоємицею першої черги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати її право на обов`язкову частку у спадкуванні квартири АДРЕСА_3 , яка належала померлому спадкодавцю ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали від 27 квітня 2018 року справа передана з Київського районного суду міста Харкова на розгляд до Дзержинського районного суду міста Харкова.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021, № 02-06/711 справу передано на розгляд судді Дзержинського районного суду м. Харкова Штих Т.В.

Відповідно до ч. 11 ст. 33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 213 ЦПК України, справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким вона проживала з 1993 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як подружжя, мали спільний бюджет i вели спільне господарство.

Шлюб не реєстрували, оскільки вважали, що створили сім`ю в цьому не було потреби. Спочатку мешкали разом за місцем реєстрації ОСОБА_3 у належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_2 , а з 2009 року у квартирі АДРЕСА_4 без реєстрації.

За час спільного мешкання однією сім`єю за вищевказаною адресою вони з чоловіком зробили ремонт у квартирі, у тому числі облаштували натяжну стелю і встановили металопластикові вікна. Також придбали побутові речі: мікрохвильову піч, електричний водонагрівач, пральну машину, планшетний комп`ютер, електричний чайник, які зараз знаходяться у квартирі.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належні йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_4 .

Вважаючи себе спадкоємицею нерухомого майна померлого чоловіка ОСОБА_3 протягом встановленого законом терміну - на початку листопада 2017 року, вона звернулась до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як дружина померлого спадкодавця. Але при цьому її було роз`яснено, що оскільки шлюбні відносини з ОСОБА_3 не були зареєстровані, то вона можу претендувати на спадщину лише як спадкоємець четвертої черги.

Доказами проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як подружжя є: власноруч заповнені квитанції про сплату комунальних послуг; факт виклику нею за місцем мешкання поліції у зв`язку з крадіжкою документів; здійснення за її кошти ремонт у квартирі; облаштування натяжної стелі і встановлення металопластикових вікон за її кошти; придбання побутових речей за її кошти; здійснювання поховання ОСОБА_3

ОСОБА_3 з 1994 року не працював, перебував на пенсії з 2005 року та отримував невелику пенсію по інвалідності. Вона працювала в АТ «Укрзалізниця», отримувала стабільну зарплату.

Починаючи з 2001 року цивільний чоловік мав ряд тяжких захворювань з приводу яких постійно проходив лікування.

05 лютого 2018 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив:

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 30.09.2017 року.

Факт родинних відносин між відповідачкою та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 04.10.1988 року, де останній зазначений батьком відповідачки.

Внаслідок укладення шлюбу із ОСОБА_4 відповідачка змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 01.10.201.

Після смерті батька відповідачка у передбачений статтею 1270 ЦК України в шестимісячний строк звернулася із відповідною заявою про прийняття спадщини до Дванадцятої Харківської державної територіальної контори, а також надала складений заповіт на її ім`я від 13.07.2015р. (зареєстровано в реєстрі за № 335) на квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідь КП «Жилкомсервіс» вих. № 24786/2/0705 від 13 11.2017 року на адвокатський запит б/н від З1.10.2017 року, відповідь КП «Жилкомсервіс» № 24806/2/0705 від 11.2017 року на адвокатський запит 07.11.2017року, копія паспорту позивачки повністю спростовує викладені у позовній заяві (уточнення) твердження позивачки, що Позивачка та ОСОБА_3 спільно проживали за адресою; АДРЕСА_5 .

Копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг не підтверджують оплату комунальних послуг позивачкою за адресою: АДРЕСА_5 , так як, в квитанціях зазначено платником відповідача.

Копії квитанцій про придбання побутової техніки не містять жодної інформацію про покупця, про адресу доставки товару.

Викладене у позовній заяві твердження ОСОБА_1 про відсутність у спадкодавця ОСОБА_3 достатнього рівня доходів внаслідок безробіття та інвалідності спростовується доданими до відзиву копіями Договору найму житлового приміщення від 13.10.2013 року та Договору оренди від 23.02.2017 року. З цих документів слідує, що ОСОБА_3 за життя передавав у найм належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , за що отримував зазначену у Договорах платню.

Копія довідки №987 від 3.10.2017 року про середній заробіток позивачки не лише не доводить жодним чином факт ведення спільного господарства із померлим ОСОБА_3 , але й не відображає період часу, протягом якого був обчислений показник середнього заробітку.

В копії довідки 987 від 23.10.2017р. про середній заробіток не зазначений порядок розрахунку відповідно до Постанови КМ України від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Копія довідки про розмір заробітної плати за 2013р., копія довідки про розмір заробітної плати за 2014р., копія довідки про розмір заробітної плати за 2015р., копія довідки про розмір заробітної плати за 2016р., не можуть вважатися доказом матеріального забезпечення спадкодавця, оскільки не підтверджує обставин витрачання цих коштів на потреби ОСОБА_3 .

Матеріали справи не містять жодного медичного документу на утвердження того, що під час хвороби спадкодавець ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані, тобто не був у змозі самостійно забезпечувати умови свого життя.

Копії фіскальних чеків не можуть слугувати доказом надання матеріальної допомоги спадкодавцеві, оскільки вони жодним чином не доводять фактів придбання медикаментів саме позивачкою та саме для потреб померлого ОСОБА_3 . Деякі з них датовані після смерті ОСОБА_3 .

Відповідачка самостійно понесла витрати у зв`язку із похованням свого батька, про що свідчать додані до цього відзиву наступні документи:

1) Рахунок-замовлення №000714 від 30.09.2017 року на суму 1510 гривень;

2) Рахунок-замовлення №002167 від 30.09.2017 року на суму 4770,35 гривень;

3) Договір-замовлення № 182 на організацію та проведення поховання від 01.10.2017 року на суму 3340 гривень;

4) Рахунок ФОП ОСОБА_7 (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») на оплату обслуговування поминального заходу на суму 8750 гривень.

У судовому засіданні 13 лютого 2023 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що між спадкодавцем та позивачем були відносини, що регулюються Сімейним кодексом України, так як сторони перебували між собою у цивільному шлюбі. Надано письмово виступ у судових дебатах.

У судовому засіданні 13 лютого 2023 року представник відповідачки позовні вимоги не визнала, вказавши, що обставини, зазначені в позові не відповідають обставинам справи.

Представник відповідачки заперечувала, що позивачка проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 ; заперечувала проти визнання позивачки спадкоємицею четвертої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_3 (квартира АДРЕСА_2 ); заперечувала зміну черговості прийняття спадщини позивачкою після смерті ОСОБА_3 шляхом визнання її права на спадкування за законом квартири АДРЕСА_2 разом із відповідачем - спадкоємицею першої черги ОСОБА_2 ; заперечувала проти визнання позивачки право на обов`язкову частку у спадкуванні квартири АДРЕСА_4 . Надано письмово виступ у судових дебатах.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду лист, де зазначив: у зв`язку з завантаженістю нотаріусів на прийомі громадян, не заперечує проти розгляду цивільної справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом за відсутності представника нотаріальної контори.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 , у віці 57 років, помер, ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 30.09.2017 року. Причиною смерті останнього, визначено мікронодулярний цироз печінки відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №894 від 30.09.2017 року

ОСОБА_3 , з 03.07.1985 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12.10.2017 року, Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 12.10.2017 року заведено спадкову справу N 806/2017 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали справи не містять будь яких належних та допустимих доказів того, що за період з 2004 року по 28.09.2017 року, позивачка ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3 не перебували у іншому шлюбі.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду Постанову Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме про відмову у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з ненаданням жодного документа, який би підтверджував родинний зв`язок зі спадкодавцем. Відповідно у позивачки ОСОБА_1 не виникло право вирішувати спадкові спори з цього приводу у суді.

На момент відкриття спадщини, ОСОБА_3 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_4 (Договір дарування квартир від 12.03.2012р., зареєстровано в реєстрі за № 11821) та на праві приватної спільної частки (частка власності 11/100) квартира АДРЕСА_2 (свідоцтво про право власності на житло від 29.07.1989р. реєстраційний номер НОМЕР_4 ).

Лист Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 10.11.2017р. та Постанова від 31.10.2017р. Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області не є доказом спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки ці докази не містять інформації щодо предмета доказування, а саме не лише факту проживання позивача в певному місці, зокрема за адресою АДРЕСА_5 , а й наявності сімейних відносин з ОСОБА_3 в розумінні ст. 3 СК України та правових висновків Верховного Суду, а відтак не можуть вважатися належними та допустимими доказами згідно ст. 77 ЦПК України

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

За змістом ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 6 КпШС України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Релігійний обряд шлюбу, так само, як і інші релігійні обряди, не має правового значення і є особистою справою громадян.

Згідно з пунктом 1 розділу VII "Прикінцеві положення" СК України цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й частини першої статті 74 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право наспадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був убезпорадному стані.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень Книги 6 ЦК України свідчить про те, що підставами для задоволення позову про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права наспадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, зокрема - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири тощо;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин, про це зазначив Верховний Суд у постановах: від 01 червня 2020 року в справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20),02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21)).

Як вбачається з судової практики Верховний суд вдавався до витлумачення поняття "безпорадний стан", яке міститься уст. 1259 ЦК України та зазначав що під ним слід розуміти такий стан особи, у якому ця особа не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування (ВС/КЦС у справі N 200/21452/15-ц від 17 жовтня 2018 р.). У іншій подібній справі Верховний суд зазначав що безпорадний стан спадкодавця, то це такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом (постанова від 30.05.2019 у справі N 346/1178/17).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПКУкраїни доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПКУкраїни визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачкою надано медичну документацію ОСОБА_3 (копію виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 1087 Комунальне некомерційне підприємство Міська лікарня № 28 Харківської міської ради (період знаходження у медичній установі з 17.07.2001р. по 21.08.2001р.); копія виписки з історії хвороби №20882 КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР (період знаходження у медичній установі з 14.07.2016р. по 15.07.2016р.); копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого історія хвороби 1922 Державна установа "Національний інститут терапії імені Л. Т. Малої Національної академії медичних наук України» (період знаходження у медичній установі з 18.04.2017р. по 27.04.2017р.); копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого історія хвороби 1922 Державна установа "Національний інститут терапії імені Л. Т. Малої Національної академії медичних наук України» (період знаходження у медичній установі з 14.06.2017р. по 30.06.2017р.); копію виписки із медичної карти № 4316 стаціонарного хворого Комунальне некомерційне підприємство. Міська клінічна лікарня № 13 Харківської міської ради (період знаходження у медичній установі з 14.08.2017р. по 06.09.2017р.); копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.06.2017р.), яка не свідчить безсумнівно про перебування спадкодавця саме у безпорадному стані, тоді як з огляду на предмет спору -зміну черговості одержання права на спадок - безпорадний стан спадкодавця повинна була довести саме позивачка, при цьому належними та допустимими доказами. При цьому лише одних пояснень позивача недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця. Це повинні доводити медичні документи, між тим наявні у справі медичні документи цього безсумнівно не доводять, питання необхідності стороннього нагляду, догляду чи допомоги не виносилось на розгляд ні медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) та лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) за життя хворого, не ставилось питання і про проведення судово-медичної посмертної експертизи з цього питання. Між тим, визначення міри втрати здоров`я, ступеня обмеження життєдіяльності особи, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності проводиться саме медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) та Лікарсько-консультативною комісією (ЛКК).

У вище перерахованої медичної документації не зазначено, що ОСОБА_3 потребував стороннього догляду або постійного стороннього догляд або допомоги, в копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.06.2017р., у розділі «Висновок про умови та характер праці» зазначено: протипоказана важка фізична праця.

А отже позивачкою не доведено що ОСОБА_3 не міг самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребував стороннього догляду, допомоги, піклування. Між тим, у випадку існування спору за спадок, безпорадний стан спадкодавця повинен довести саме позивачка заявляючи вимогу про зміну черговості одержання права на спадок. При цьому лише одних пояснень позивачки недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця. Повинні бути певні медичні документи, яких у матеріалах справа не має.

Представником відповідачки були наданні фотографії, на яких зображений ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_3 вів активний спосіб життя та не знаходився у безпорадному стані.

Позивачкою не надано суду належних доказів, як то передбачено ст. 81ЦПК України, а саме не надано відповідних медичних документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_3 перебував у безпородному стані, потребував стороннього догляду, потребував постійного стороннього догляд за медичними показаннями

За довідкою про стан здоров`я і потребу постійного стороннього нагляду до медичного закладу ОСОБА_3 не звертався.

Позивачкою не надано доказів: на підтвердження джерел витрачання коштів позивачкою; про необхідність матеріального утримання ОСОБА_3 ; про недостатність доходів у ОСОБА_3 ; про витрачання коштів для спільного господарства із померлим ОСОБА_3

ОСОБА_3 за життя складено заповіт 13.07.2015р., зареєстровано в реєстрі № 335, яким він розпорядився щодо однієї з належних йому квартири ( АДРЕСА_5 ) на користь відповідачки (доньки), однак розпорядитися іншим майном на користь позивачки і таким чином захистити її майнові інтереси як члена сім`ї, яким себе вважає позивачка, він бажання не виявив.

Відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги щодо зміни черговості одержання права на спадщину після ОСОБА_3 оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, безпорадного стану спадкодавця, лише за доведеності факту наявності якого у ОСОБА_1 могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбаченихчастиною другою статті 1259 ЦК України.

Суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, у період з 01.01.2004 року до моменту смерті ОСОБА_8 матеріали справи не містять.

Позовна вимога про зміну черговості права на спадкування з четвертої черги на першу є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Відповідно до статті 1241 ЦКУ «Право на обов`язкову частку у спадщині», малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Рішенням Конституційного Суду України від 11.02.2014 року №1-рп/2014 (справа №1-1/2014, встановлено, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлений Цивільним кодексом України, є вичерпним і дає підстави віднести цих осіб до членів сім`ї чи найближчих родичів спадкодавця.

Національним законодавством України не встановлено поняття «вдова/вдівець», проте таке поняття розкривається Європейським кодексом соціального забезпечення, прийнятим Радою Європи 06.11.1990 року та підписаним Міністром соціальної політики України 10.11.2016 року.

Згідно з пунктом «g» абзацу першого статті 1 Європейського кодексу соціального забезпечення термін «вдова/вдівець» означає одного з подружжя, який утримувався з померлою особою на час його смерті та не взяв новий шлюб.

Положення статті 51 Конституції України в системному зв`язку із положеннями статті 21 Сімейного кодексу України дозволяють дійти висновку, що шлюбом може бути визнаний сімейний союз жінки та чоловіка лише за умови його реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Положеннями частини 2 статті 21 СК України чітко закріплено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`яків подружжя.

Позивачка не належить до виключного переліку осіб, передбачених частиною 1 статті 1241 ЦК України, та не може вважатися вдовою померлого ОСОБА_3 оскільки не перебувала із ним у шлюбі.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх заперечень проти встановлення даних фактів.

Суд звертає увагу ще й на те, що позивачка намагалась ввести в оману суд, коли надала фотографії на підтвердення спільного проживання з спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 384 КК України, завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках караються виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підства для задовленні позовних вимог та відмовляє у задовленні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, зміну черговості у спадкуванні та визнання права на обов`язкову частку у спадщині - залишити без задоволення.

Судові витрати вважати сплаченими позивачкою.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення складений 13 лютого 2023 року.

Суддя: Т.В. ШТИХ.