Справа № 619/6216/21
Провадження № 2/535/183/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Гуляєва Г.М., за участю секретаря судового засідання Міняйло О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Котельва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Малоданилівської селищної ради об`єднана територіальна громада (місцезнаходження: вул. Ювілейна, буд.5, смт Мала Данилівка Харківського району Харківської області) про визнання права власності на самочинне будівництво,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Малоданилівської селищної ради об`єднана територіальна громада про визнання права власності на самочинне будівництво, у якому просить визнати за нею право на самовільно побудовані надвірні будівлі: гараж літ. "А-1" площа -27 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 " площа -21,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що в 1986 році Харківська птахофабрика виділила земельну ділянку в с. Руська Лозова для будівництва гаражів. В 2010 році ОСОБА_1 , як і іншими жителями с. Руська ОСОБА_3 , були побудовані гараж та сарай. Однак будівлі не були узаконені. Земельна ділянка, на якій розташовані гараж та сарай, була передана Черкасько- Лозівській селищній раді.

Рішенням Черкасько-Лозівської селищної ради Дергачівського району Харківської області X сесії V скликання від 03.11.2006 року була скликана комісія з узаконення самовільно побудованих гаражів.

Згідно акту дослідження від 05.11.2006 року узаконення самовільно побудованих надвірних будівель, в тому числі і гаражів, можливе через Дергачівський районний суд Харківської області.

Комісією рекомендовано організувати гаражний кооператив для будівництва гаражів (на одному майданчику), визначеному комісією в районі стадіону, а тимчасові гаражі, самовільно розташовані біля житлових будинків перенести на майданчик гаражного кооперативу.

Ці обставини вже були встановлені рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у справі 2-897/07 від 17.04.2007 року, предметом розгляду якої було визнання права власності на схожі надвірні будівлі, які розташовані поруч, в межах того самого гаражного кооперативу.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єктів, їх відповідності будівельним нормам, надійної та безпечної експлуатації та можливість подальшої надійної та безпечної експлуатації об`єкти, що обстежувались, розміщені за адресою: Сарай літ. «А-1» площа - 21,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , гараж літ. «А-1» площа - 27 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .

Технічний стан конструкції нормальний - категорія технічного стану «2»: фактичні зусилля в елементах та перерізах конструкції не перевищують допустимих за розрахунком, відсутні дефекти та пошкодження, які знижують несучу здатність та довговічність або перешкоджають нормальній експлуатації, (згідно ДБН В.3.1-XX)

Під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації, в тому числі відповідності державним будівельним нормам, були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта та встановлено їх готовність до експлуатації.

За результатами проведеного експертного обстеження об`єкта, стан якого оцінюється як придатний до нормальної експлуатації, рекомендації з приводу усунення недоліків не надавались. Констатовано відповідність об`єктів дослідження вимогам надійної та безпечної експлуатації і можливість його подальшої безпечної експлуатації.

Технічний стан несучих та огороджувальних будівельних конструкцій будівель, що розглядались, характеризується задовільно та можливе збереження досліджених будівель як стаціонарних для подальшої експлуатації по функціональному призначенню як сарай та гараж без проведення будь-яких додаткових заходів.

Розташування ділянки не порушує планової концепції, що закладена в генеральному плані селища, не порушує інтереси громади. Розташування гаражу та сараю на розглянутих ділянках виконано без порушення норм планування та забудови (ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій).

Технічний паспорт на сарай за адресою: АДРЕСА_3 , виданий на ім`я ОСОБА_1 містить опис основних конструктивних елементів сараю: фундамент - цегла, стіни- цегла, покрівля-а/фан. Загальна площа приміщень сараю- 21,5 м.кв.

Технічний паспорт на гараж за адресою: АДРЕСА_3 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , містить опис основних конструктивних елементів гаражу: фундамент - цегла, стіни- цегла, покрівля - а/фан. Загальна площа приміщень гаражу - 27,0 м.кв.

Право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, згідно ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Протягом тривалого часу позивач ОСОБА_1 відкрито, безперервно, добросовісно володіє та користується гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , та сараєм, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 . Нею неодноразово проводилися капітальні та поточні ремонти приміщення.

Враховуючи, що догляд за вищевказаним нерухомим майном протягом тривалого часу здійснювався позивачем за власні кошти і з власних будівельних матеріалів, тому вона просить суд визнати за нею право власності на вищевказані нежитлові приміщення.

Оскільки право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації на підставі правовстановлюючого документу, яким є рішення суду, позивач вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на ці приміщення.

Підсумовуючи вищезазначене, можна зазначити, що всі її вимоги є обгрунтованими та спрямовані на відновлення її невизнаного права, а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1986 році Харківська птахофабрика виділила земельну ділянку в с. Руська Лозова для будівництва гаражів. В 2010 році ОСОБА_1 , як і іншими жителями с. Руська Лозова, були побудовані гараж та сарай. Однак будівлі не були узаконені. Земельна ділянка, на якій розташовані гараж та сарай, була передана Черкасько- Лозівській селищній раді.

Рішенням Черкасько-Лозівської селищної ради Дергачівського району Харківської області X сесії V скликання від 03.11.2006 року була скликана комісія з узаконення самовільно побудованих гаражів.

Згідно акту дослідження від 05.11.2006 року узаконення самовільно побудованих надвірних будівель, в тому числі і гаражів, можливе через Дергачівський районний суд Харківської області.

Комісією рекомендовано організувати гаражний кооператив для будівництва гаражів (на одному майданчику), визначеному комісією в районі стадіону, а тимчасові гаражі, самовільно розташовані біля житлових будинків перенести на майданчик гаражного кооперативу.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єктів, їх відповідності будівельним нормам, надійної та безпечної експлуатації та можливість подальшої надійної та безпечної експлуатації об`єкти, що обстежувались, розміщені за адресою: Сарай літ. «А-1» площа - 21,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , гараж літ. «А-1» площа - 27 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .

Технічний стан конструкції нормальний - категорія технічного стану «2»: фактичні зусилля в елементах та перерізах конструкції не перевищують допустимих за розрахунком, відсутні дефекти та пошкодження, які знижують несучу здатність та довговічність або перешкоджають нормальній експлуатації, (згідно ДБН В.3.1-XX)

Під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації, в тому числі відповідності державним будівельним нормам, були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта та встановлено їх готовність до експлуатації.

За результатами проведеного експертного обстеження об`єкта, стан якого оцінюється як придатний до нормальної експлуатації, рекомендації з приводу усунення недоліків не надавались. Констатовано відповідність об`єктів дослідження вимогам надійної та безпечної експлуатації і можливість його подальшої безпечної експлуатації.

Технічний стан несучих та огороджувальних будівельних конструкцій будівель, що розглядались, характеризується задовільно та можливе збереження досліджених будівель як стаціонарних для подальшої експлуатації по функціональному призначенню як сарай та гараж без проведення будь-яких додаткових заходів.

Розташування ділянки не порушує планової концепції, що закладена в генеральному плані селища, не порушує інтереси громади. Розташування гаражу та сараю на розглянутих ділянках виконано без порушення норм планування та забудови (ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій).

Вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно статті 376 ЦК суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.

Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Тобто, позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно у разі якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам а також те, що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачка ОСОБА_1 здійснила самочинне будівництво яке проведено з дотриманням стандартів, які дозволяють надійну та безпечну експлуатацію об`єкта, та не порушують права інших осіб, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,10-13,18,133,141,142,200,206,223,247,258-259,263-265ЦПК України, ст.ст.15,316,317,375,376 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Малоданилівської селищної ради об`єднана територіальна громада (місцезнаходження: вул.Ювілейна, буд.5, смтМала Данилівка Харківського району Харківської області) про визнання права власності на самочинне будівництво - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на самовільно побудовані надвірні будівлі: гараж літ. "А-1" площа -27 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 площа -21,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 20.03.2023 року.

Суддя: Г.М. Гуляєва