Справа № 634/237/22
Провадження № 2/634/3/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Єрьоміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мальченко Я.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Харківська товарна біржа про визнання правочину дійсним, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що між ним та відповідачами був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна № 336, а саме житлового будинку літ. «А-1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір був оформлений через Лозівський філіал Харківської товарної біржі та з урахуванням діючого на той час законодавства, його нотаріальне посвідчення не здійснювалося. Після укладення договору купівлі-продажу, учасники зазначеної угоди, сторони по даній справі, повністю виконали всі обов`язки по договору купівлі-продажу: продавці отримала кошти за продаж житлового будинку, а позивач оселився у придбаному житловому будинку, і з того часу несе всі витрати по його утриманню та оплаті комунальних послуг.

На теперішній час позивачу стало відомо про недійсність біржової угоди і необхідність підтвердження її дійсності у судовому порядку, оскільки при оформленні сторонами договору купівлі-продажу не були виконані вимоги ст. 227 ЦК України в частині нотаріального оформлення зазначеної угоди.

Предстанвик позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також пояснення з приводу позовних вимог, з яких вбачається, що останній заперечує проти позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомлялися належним чином про час, дату та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у судове засідання не з`явилися. Відзив до суду не надали, заяв та клопотань до суду не надходило.

Третя особа представник Харківської товарної біржі у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмові пояснення щодо позовної заяви не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.09.2000 року на Лозівському філіалі Харківської товарної біржі між ОСОБА_3 , яка діяла по довіреності від імені ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , які іменуються «Продавцем», та ОСОБА_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_4 ,яка іменується «Покупцем», був укладений договір № 336 купівлі-продажу житлового будинку літ. «А-1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : житловою площею 49,2 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 1639.0 кв.м. при житловому будинку наявні надвірні споруди: шлакоблочний тамбур літ «а», цементне ганок літ «а», саманна літня кухня літ «Б», шлаколитий сарай літ «б»,, саманний сарай літ «В», шлаколитий погріб літ «П», дерев`яний туалет «Е», дерев`яний паркан «N 1», бетонний колодязь літ «1». (а.с. 11).

Пунктом 3 Договору встановлено, що за домовленістю сторін будинок проданий за 11200 (одинадцять тисяч двісті грн. 00 коп) грн.

Згідно з п.4 Договору порядок та форма розрахунку: готівковий розрахунок (п.1.5) сплачується покупцем продавцю до посвідчення угоди.

Пунктами 8-10 Договору передбачено, що договір підписаний та зареєстрований у Лозівському філіалі Харківської товарної біржі на основі Біржового контракту № 336 від 20.09.2000 року. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі», угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Даний договір підлягає реєстрації у Сахновщинському БТІ.

Відповідно до технічного паспорту будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житлового будинку літ. «А-1» ,прибудова літ «а», ганок літ «а1», літня кухня із сараєм літ «Б», гараж з сараєм літ «б», гараж літ. «Г», вбиральна «У», ворота з хвірткою «№1», огорожа «№2», ями з каналізації «№3, № 4», та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.18).

Із інформаційної довідки Сахновщинського малого госпрозрахункового комунального підприємства технічної інвентаризації від 20.09.2022 року вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно обліку на паперових носіях станом до 31.12.2012 року належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 336, посвідченого Лозівською філією Харківської товарної біржі 20.09.2000 року за реєстровим № 336 та зареєстрованого Сахновщинським БТІ в реєстрову книгу № 4 за реєстровим № 436. (а.с. 20).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З огляду на зазначені норми та враховуючи, що правочин за своїм змістом та формою має відповідати вимогам законодавства, чинним на момент його укладення, у справі, що переглядається, мають бути застосовані положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Право позивача, як власника майна, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу" товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Згідно зі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.

При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій, були внесені лише у 2003 році.

У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, у самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15 цього закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами договір купівлі-продажу № 336 від 20.09.2000 року, посвідчений Лозівським філіалом Харківської товарної біржі, зареєстрований у Харківському БТІ за реєстровим № 436, що станом на день укладення та реєстрації вказаного договору не суперечило чинному законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Здійснивши державну реєстрацію права власності за позивачем на житловий будинок у Харківському БТІ, держава цим самим визнала право власності позивача на зазначений у договорі житловий будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Сахнощинському БТІ, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на спірний будинок і правомірно володіє ним.

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 336 від 20.09.2000 року, зареєстрованого на Лозівському філіалі Харківської товарної біржі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі- продажу № 336 від 20.09.2000 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , посвідчений Лозівською філією Харківської товарної біржі за реєстровим № 336.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23.03.2023 року.

Суддя: