ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/473/23 Справа № 213/3020/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/3020/13

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

заявниця - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Васильєв Павло Сергійович, на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, яка постановлена суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 19 липня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Скарга мотивована тим, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2013 року, у справі № 213/3020/13-ц, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 138276,02 грн. і видано виконавчі листи.

На підставі виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 , відкрито виконавче провадження № 62373780, в якому, станом на 01.06.2021 року, з боржника стягнуто 41879,64 грн.

У відношенні ОСОБА_2 , в межах виконавчого провадження № 52284091, стягнуто 70211,13 грн., тобто, всього, з двох боржників, стягнуто 112090,77 грн.

Крім того, в провадженні приватного виконавця Щигарцева І.В. знаходилось виконавче провадження № 60551993, в якому з ОСОБА_2 було стягнуто близько 78 000,00 грн.

Вважає, що суми боргу, які були стягнуті з солідарного боржника ОСОБА_2 , не враховані державним виконавцем, не здійснено перерахунок боргу, не повернуто надмірно стягнуту суму, і не закінчено виконавче провадження у відношенні ОСОБА_1

23.02.2022 року ОСОБА_1 направила на електронну адресу державного виконавця заяву про закінчення виконавчого провадження № 62373780 з підстав повного погашення боргу, однак відповіді до цього часу не отримала, не отримувала копії постанови про закінчення виконавчого провадження, чим порушено права заявниці.

Посилаючись на викладене, просила суд: визнати протиправною бездіяльність Слобожанського відділу ДВС щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 62373780 з виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 213/3020/13-ц, щодо неврахування стягнутої суми у виконавчому провадженні № 60551993 з ОСОБА_2 , щодо нездійснення перерахунку стягнутих коштів по виконавчому провадженню № 62373780 з урахуванням коштів, стягнутих за іншими виконавчими провадженнями, щодо не закінчення виконавчого провадження № 62373780 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», щодо неповернення ОСОБА_1 надмірно стягнутої суми. Також, просила суд зобов`язати Слобожанський відділ ДВС здійснити всі вказані дії, закінчити виконавче провадження № 62373780 та повернути надмірно стягнуті кошти.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 62373780 з виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 213/3020/13-ц.

В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Васильєв П.С., просить скасувати ухвалу суду в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу у повному обсязі, посилаючись на неправильну кваліфікацію судом правовідносин сторін та неврахування судом бездіяльності виконавця щодо незакінчення виконавчого провадження, а також непроведення виконавчих дій, необхідних при закінченні виконавчого провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Васильєва П.С., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 23.02.2022 року, на виконанні Слобожанського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області знаходиться ВП № 62373780 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль». Стан ВП: відкрито (а.с.5, 7).

Згідно з відповіддю начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області від 08.06.2021 року, наданою на звернення представника заявника від 02.06.2021 року, виконавче провадження № 52284091 з примусового виконання виконавчого листа № 2/213/1073/13 про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», що перебувало на виконанні Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі, завершене 17.10.2019 року на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», про що державним виконавцем винесена відповідна постанова, виконавчий документ повернуто стягувачу. Станом на 17.10.2019 року заборгованість складає 68064,89 грн. (а.с.8).

Згідно інформації Управління від 08.06.2021 року на звернення представника заявника від 02.06.2021 року, на виконанні Дніпровського районного відділу ДВС перебуває виконавче провадження № 62373780 з примусового виконання виконавчого листа № 2/213/1073/13 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому 07.07.2002 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копія якої направлена на виконання до бухгалтерії ТОВ з іноземними інвестиціями «ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС», від якого на депозитний рахунок відділу щомісячно надходять кошти, які, починаючи з 25.08.2020 року перераховуються стягувачу. Станом на 01.01.2021 року заборгованість складає 96 396,38 грн. (а.с.9).

Згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області з 11.11.2019 року знаходилось виконавче провадження № 60551993 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», яке завершено (зворотній бік а.с.6).

Із наданих відділом ДВС доказів видно, що 22.05.2022 року ст. державним виконавцем Слобожанського відділу ДВС Сищик О.О. була направлена вимога до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. про надання постанови про закінчення виконавчого провадження № 60551993, з примусового виконання в/л № 2/213/1073/13 від 17.03.2013 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 27.10.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 60551993, в якому боржником є ОСОБА_2 , стягувачем АТ «Райффайзен Банк Аваль», приватним виконавцем встановлено, що за ВП № 52283942, яке перебувало на виконанні Інгулецького ВДВС у місті Кривому Розі з виконання в/л № 2/213/1073/13 від 17.03.2013 року, з солідарного боржника ОСОБА_1 було утримано борг у розмірі 41987,64 грн., отже вимоги виконавчого документу були виконані в повному обсязі у солідарному порядку.

Після отримання вказаної постанови приватного виконавця, ст. державним виконавцем Слобожанського відділу ДВС Сищик О.О. 18 липня 2022 року було закінчено виконавче провадження № 62373780 про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль». В постанові державним виконавцем зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду. Копію вказаної постанови було направлено сторонам виконавчого провадження 18.07.2022 року.

Встановивши, що, на момент подання скарги до суду, державним виконавцем Слобожанського відділу ДВС не була надана відповідь на заяву боржниці ОСОБА_1 про закінчення ВП № 62373780, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності цього відділу щодо ненадання відповіді.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить суд скасувати ухвалу суду в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу у повному обсязі, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині відсутності правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 у повному обсязі, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 62373780 з виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 213/3020/13-ц, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволені скарги ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльність Слобожанського відділу ДВС щодо неврахування стягнутої суми у виконавчому провадженні № 60551993 з ОСОБА_2 , щодо нездійснення перерахунку стягнутих коштів по виконавчому провадженню № 62373780 з урахуванням коштів, стягнутих за іншими виконавчими провадженнями, щодо не закінчення виконавчого провадження № 62373780 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», щодо неповернення ОСОБА_1 надмірно стягнутої суми, а також зобов`язання Слобожанського відділу ДВС здійснити всі вказані дії, закінчити виконавче провадження № 62373780 та повернути надмірно стягнуті кошти, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - «рішення») - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, на виконанні Дніпровського районного відділу ДВС перебувало виконавче провадження № 62373780 з примусового виконання виконавчого листа № 2/213/1073/13 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому 07.07.2002 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копія якої направлена на виконання до бухгалтерії ТОВ з іноземними інвестиціями «ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС», від якого на депозитний рахунок відділу щомісячно надходять кошти, які, починаючи з 25.08.2020 року перераховуються стягувачу.

Зважаючи на те, що за ВП № 52283942, яке перебувало на виконанні Інгулецького ВДВС у місті Кривому Розі з виконання в/л № 2/213/1073/13 від 17.03.2013 року, з солідарного боржника ОСОБА_1 було утримано борг у розмірі 41987,64 грн., тобто вимоги виконавчого документу були виконані в повному обсязі у солідарному порядку, ст. державним виконавцем Слобожанського відділу ДВС Сищик О.О. 18 липня 2022 року було закінчено виконавче провадження № 62373780 про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», у зв`язку з чим вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Слобожанського відділу ДВС щодо не закінчення виконавчого провадження № 62373780 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та про зобов`язання Слобожанського відділу ДВС здійснити закінчити виконавче провадження № 62373780 є необгрунтованими.

При цьому, зважаючи на те, що, ані нормами Закону України «Про виконавче провадження», ані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюста України № 512/5 від 02.04.2012 року, не передбачено обов`язок державного виконавця здійснювати контроль за погашенням заборгованості за виконавчими документами у відношенні солідарних боржників, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Слобожанського відділу ДВС щодо неврахування стягнутої суми у виконавчому провадженні № 60551993 з ОСОБА_2 , щодо нездійснення перерахунку стягнутих коштів по виконавчому провадженню № 62373780 з урахуванням коштів, стягнутих за іншими виконавчими провадженнями, щодо неповернення ОСОБА_1 надмірно стягнутої суми, а також зобов`язання Слобожанського відділу ДВС здійснити всі вказані дії та повернути надмірно стягнуті кошти.

Доводи апеляційної скарги про те, що, при закінченні виконавчого провадження, державний виконавець був зобов`язаний врахувати суми, стягнуті у виконавчому провадженні №60551993 з солідарного боржника ОСОБА_2 , колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, державним виконавцем, з урахуванням повної сплати боргу солідарним боржником ОСОБА_2 , винесено постанову від 18 липня 2022 року про закінченння виконавчого провадження № 62373780 про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль».

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку державного виконавця здійснювати контроль за погашенням заборгованості за виконавчими документами у відношенні солідарних боржників та саме боржник повинен самостійно контролювати розмір стягнутих з нього коштів та надавати державному виконавцю відповідну інформацію про стягнення за виконавчими провадженнями, які перебувають на виконанні у інших державних або приватних виконавців.

Отже, оскільки боржницею ОСОБА_1 не надано державному виконавцю доказів розміру стягнутої з неї та ОСОБА_2 суми заборгованості на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у державного виконавця не було підстав для здійснення зарахування в рахунок боргу коштів, стягнутих за іншими виконавчими провадженнями, здійснення перерахунку сплачених заявником коштів та повернення надмірно стягнутих сум (за наявності).

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Васильєв Павло Сергійович, - залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, в оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: