У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2023 Справа №607/10042/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді В.М. Братасюка розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 подано позов до Акціонерного товариства Альфа банк про визнання припиненим договору кредиту договору від 26 червня 2007 р. про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-257-07.

12.12.2022року відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Альфа банк (після зміни найменування СЕНС БАНК) про визнання договору кредиту припиненим, призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 24 січня 2023 року.

26.01.2023 позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «СЕНС БАНК» звертати стягнення на земельну ділянку площею 0,1000 га та житловий будинок за адресом АДРЕСА_1 :

- шляхом передачі Акціонерному товариству «СЕНС БАНК» права власності на земель на земельну ділянку площею 0,1000 га та житловий будинок за адресом АДРЕСА_1 в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

- шляхом продажу земельної ділянки площею 0,1000 га та житлового будинку за адресом АДРЕСА_1 Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 закону України «Про іпотеку»;

- шляхом організації Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» продажу земельної ділянки площею 0,1000 га та житлового будинку за адресом АДРЕСА_1 через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між АТ «СЕНС БАНК» та відповідним покупцем і в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Вирішуючи питання забезпечення позову суд виходить з наступного.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що у даній цивільній справі має місце спір з приводу кредитного договору забезпеченого іпотекою, а саме земельна ділянка площею 0,100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та будинок, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 і належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , але право власності на це майно може зареєструвати відповідач за собою або продати від свого імені під час розгляду справи та яке у подальшому може бути відчужене тертім особам, а тому, вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до можливого ускладнення виконання винесеного по справі судового рішення. Заходи забезпечення позову слід застосувати з метою недопущення реєстрації права власності за іншими особами на вказане майно.

Вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим рішення суду в майбутньому так як існує реальна загроза (два попередження про звернення стягнення в позасудовому порядку).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, пересвідчитись зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, на відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто у покладанні обов`язку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обов`язковість застосування національними судами України норм Конвенції.

В контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції, ЄСПЛ розглядалися справи про порушення права власності де об`єктами були кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню («Бурдов проти Росії» , заява 59498/00. Рішення від 07.05.2002 року).

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Відтак суд наголошує, що диспозиція закону, котра дозволяє суду, з метою забезпечення позову до ухвалення остаточного рішення, забороняти особам вчиняти певні дії, є юридично невизначеною, і носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача боржника в ході звернення стягнення на предмет іпотеки та недопущення необґрунтованого втручання в право власності (виправданого сподівання) стягувача.

Також суд зазначає, що станом на дату звернення із заявою, наявні лише попередження про звернення стягнення в позасудовому порядку, проте, навіть якщо за час розгляду позовної заяви судом майно буде перепродано третій особі, то ОСОБА_1 матиме можливість захищатися шляхом звернення з віндикаційним позовом в порядку ст. 388 ЦК України, відтак суд не вбачає будь яких труднощів чи неможливості виконання судового рішення навіть в разі потенційного задоволення позовних вимог.

При цьому, суд наголошує, що позивачем належними допустимими, та достатніми доказами не доведено наявності наміру відповідача будь яким чином відчужити зазначене майно, з метою уникнення виконання рішення суду в майбутньому.

Оскільки позивачем ставиться питання про втручання судовим рішенням в основоположне право особи вільно володіти майном, до ухвалення остаточного рішення у справі, для суду є несправедливим та нерозумним «формальний» підхід для вирішення питання забезпечення позову шляхом задоволення виключно шляхом дослідження чи дотримано позивачем форми заяви про забезпечення позову, без з`ясування дійсних відносин сторін спору (наявності наміру відповідача будь яким чином відчужити належне йому майно, з метою уникнення виконання рішення суду).

Крім того, суд зауважує, що згідно ч.3 ст.154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З огляду на обраний позивачем спосіб забезпечення позову, підстави і предмет позову та відсутність даних про майновий стан позивача, суд також не вбачає підстав для застосування запропонованого позивачем зустрічного забезпечення шляхом накладення арешту, так як відповідно до ч.ч.4-6 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, приходить до переконання, що подана позивачем заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не вказано жодних обґрунтувань для застосування заходів забезпечення позову у визначений ним спосіб.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони Акціонерному товариству «СЕНС БАНК» звертати стягнення на земельну ділянку площею 0,1000 га та житловий будинок за адресом АДРЕСА_1 :

- шляхом передачі Акціонерному товариству «СЕНС БАНК» права власності на земель на земельну ділянку площею 0,1000 га та житловий будинок за адресом АДРЕСА_1 в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

- шляхом продажу земельної ділянки площею 0,1000 га та житлового будинку за адресом АДРЕСА_1 Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 закону України «Про іпотеку»;

- шляхом організації Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» продажу земельної ділянки площею 0,1000 га та житлового будинку за адресом АДРЕСА_1 через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між АТ «СЕНС БАНК» та відповідним покупцем і в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі у 15-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк