Справа № 127/8743/22
Провадження № 22-ц/801/352/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 рокуСправа № 127/8743/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Рибчинського В.П.,

з участю секретаря судового засідання: Ковальчук О.А.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №2 цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на додаткове рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Олексієнка О.Ю., в залі суду,

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 липня 2022 року визнано виконавчий напис вчинений 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований у реєстрі за № 204211 таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вказане рішення суду учасниками справи не оскаржується.

Додатковим рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року заяву представника позивача задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у справі №127/8743/22 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 16 000,00 грн.

Додаткове рішення суду є невід`ємною частиною рішення суду від 22 липня 2022 року у справі №127/8743/22.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 та ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 22 липня 2022 року позовні вимоги було задоволено та стягнено з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. При цьому, судом не було вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, а тому розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, суд прийшов до висновку про необхідність її задоволення і ухвалення додаткового рішення у справі.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду, ТОВ «Вердикт Капітал» подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що вказане рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та без урахування усіх обставин справи, а відтак підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в ухваленні додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що позивачем у даній справі не було заявлено питання щодо розподілу судових витрат до винесення рішення судом першої інстанції, при цьому, поважні причини, за яких позивач не міг долучити докази, що підтверджують розмір витрат до закінчення судових дебатів у справі відсутні.

Також в апеляційній скарзі вказано, що заяву про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач не отримував, представник позивача на адресу відповідача відповідну заяву із додатками на підтвердження понесених витрат не надсилав, чим позбавив відповідача можливості навести доводи на спростування заявленої позивачем суми витрат.

Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів на підтвердження перерахунку коштів адвокату, акту прийому передачі наданих послуг, платіжних документів.

Дана справа не є складною та відноситься до категорії малозначних, практика за категорією таких справ є усталеною, а тому гонорар адвоката у заявленому розмірі не відповідає критеріям співмірності.

Крім того, відповідачем було подано клопотання про зменшення судових витрат, однак вказане клопотання не було враховано судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив, однак представником позивача на адресу суду було надіслано письмові пояснення із зазначенням прохання про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому надано заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема і за допомогою зазначеної в апеляційній скарзі електронної пошти, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Додаткове рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права

Суд апеляційної інстанції враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Ухвалюючи рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 16 000 грн, суд першої інстанції виходив виключно з того, що рішенням суду від 22 липня 2022 року позовні вимоги було задоволено.

Однак, колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Представником позивача на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат було надано Договір про надання правової допомоги №17/22 від 14.02.2022, укладений між адвокатом Новаком А.М. та позивачем ОСОБА_1 , відповідно до якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу клієнту (а.с. 13).

На виконання умов вказаного договору позивачем надано Акт №01 прийому передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №17/22 від 14.02.2022, ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 14, 15, 16).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, будь яких доказів на підтвердження надіслання позивачем на адресу відповідача копії заяви про ухвалення додаткового рішення із додатками на підтвердження понесених витрат, вони не містять.

З урахуванням наведених обставин, відповідач був позбавлений можливості надати у передбачений законом строк відповідне клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем та доводи на їх спростування.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що дана справа не є складною та відноситься до категорії малозначних, практика за категорією таких справ є усталеною, а тому гонорар адвоката у заявленому розмірі не відповідає критеріям співмірності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, оскільки вартість наданих адвокатом послуг, зокрема, таких як: аналіз наданих документів та визначення правової позиції по справі у розмірі 2 000 грн, підготовка та направлення адвокатських запитів у розмірі 4 000 грн та підготовка та направлення до суду позовної заяви у розмірі 10 000 грн, не відповідають, складності цієї справи, критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумного розміру цих витрат.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є обгрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Однак, не заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що позивачем у даній справі не було заявлено питання щодо розподілу судових витрат до винесення рішення судом першої інстанції, а також не долучено доказів, що підтверджують розмір витрат до закінчення судових дебатів у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 - адвокатом Новаком А.М. у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а відтак, питання про стягнення витрат на правничу допомогу заявлено останнім у визначений законом строк.

При цьому, докази на підтвердження таких витрат подано представником позивача також при зверненні до суду з даним позовом, зокрема: Договір про надання правової допомоги №17/22 від 14.02.2022, Акт №01 прийому передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №17/22 від 14.02.2022, ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи акту прийому передачі наданих послуг, є безпідставними.

Посилання скаржника на те, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів на підтвердження перерахунку коштів адвокату, платіжних документів, не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначено вище, відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесених ним судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Додаткове рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року скасувати та постановити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , подану його представником, про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі №127/8743/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський