Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 641/3330/21
Провадження № 2/553/555/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.02.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу №641/3330/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 03.03.2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, мотивуючи позовні вимоги тим, що 05.06.2019 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Товстолужською О.В. Згідно вказаного договору відповідач взяла на себе зобов`язання довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати його харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, доглядом, необхідною допомогою, в тому числі медичною, у разі смерті позивача одержати свідоцтво про смерть та поховати його з ритуальними послугами. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги позивач та відповідач встановили у договорі довічного утримання у розмірі однієї мінімальної пенсії на місяць згідно діючим законодавством. Відповідачка з дати укладення договору не виконує своїх обов`язків за договором, жодних коштів не перераховує, та не надає у розпорядження позивача будь-яким іншим чином, жодних продуктів, одягу, взуття та інших предметів чи речей, що забезпечували б повсякденні побутові потреби позивача також не надає.

Позивач просить суд розірвати договір довічного утримання укладений між ним та ОСОБА_3 , укладений 005.06.2019 року та засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Товстолужською О.В.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито цивільне провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.12.2021 року з Державної прикордонної служби України витребувана інформація про перетин відповідачкою державного кордону України в період часу з 05.06.2019 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.01.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11.08.2022 року, у зв`язку із зміною територіальної підсудності справ під час воєнного стану, справу прийнято до провадження суддею Фоміною Ю.В. та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили розірвати договір довічного утримання укладений між сторонами, оскільки відповідачка жодні зобов`язання за договором довічного утримання не виконує.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання неодноразово не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, та враховуючи наявність відзиву в матеріалах справи, похилий вік позивача та значення для сторін результату розгляду даної справи, суд визнав причину неявки відповідачки не поважну та продовжив розгляд справи без її участі, яка мала можливість за необхідності направити додаткові пояснення, докази на електронну адресу суду в такий саме спосіб, як свою заяву про відкладення розгляду справи до закінчення військово стану, оскільки вона перебуває у м. Алчевську Луганської області, який є окупованою територією з 2014 року.

Відповідно до письмового відзиву на позовну заява, складеного представником відповідачки, відповідачка зазначає, що починаючи з червня 2019 року вона застосовувала «вахтовий метод» догляду та піклування, а саме місяць жила у віджужувачів, місяць жила за місцем реєстрації. Даний вид догляду було досягнуто між сторонами усною домовленістю. В місяці проживання у відчужувачів ОСОБА_3 здійснювала свій обов`язок щодо догляду за відчужувачами, а також робила заготівки та напівфабрикати їжі на наступний місяць. У місяці коли відповідач жила за місцем реєстрації, вона кожного дня телефонувала та розмовляла з позивачем та рідною сестрою. На кінці січня 2021 року захворіла ОСОБА_4 та за станом здоров`я потребувала постійного догляду та постійної сторонньої допомоги. 01.02.2021 року ОСОБА_1 було госпіталізовано у лікарню м. Харкова, де він знаходився до 11.02.2021 року. З 24.02.2021 року по 09.03.2021 року ОСОБА_1 був знову госпіталізований до Харківської лікарні із пневмонією. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та відповідачка займалася організацією її похорону. Щоб здійснювати постійний догляд та систематичне виконання обов`язків за договором в період коли відповідачка не могла здійснювати свої обов`язки, вона домовлялася зі своїм сином ОСОБА_5 , який відвідував позивача в лікарні та забирав його з лікарні. В квітні 2021 року позивач повідомив ОСОБА_3 , що більше не потребує її допомоги, перестав впускати її до своєї квартири та перестав відповідати на її телефонні дзвінки. До подання позовної заяви від позивача жодних заперечень, зауважень або претензій щодо якості виконання обов`язків відповідачу не пред`являлося. Відповідач постійно та систематично виконувала свої передбачені договором обов`язки, а саме дбала та піклувалася про ОСОБА_1 , забезпечувала його харчуванням та доглядом, у періоди окремого проживання щодня телефонувала та розмовляла з останнім. В період коли ОСОБА_3 з об`єктивних причин не могла здійснювати свої обов`язки, вона домовлялася з сином, який виконував її обов`язки.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 05.06.2019 року він уклав із відповідачкою ОСОБА_3 ,, яка є сестрою його дружини по батьку, договір довічного утримання, якою передав у власність ОСОБА_3 1/3 частку своєї квартири, розташованої у м. Харкові. Він укладав даний договір, оскільки переживав за свою дружину, хотів, щоб у разі його смерті було кому за нею піклуватися. Стверджує, що відповідачка ОСОБА_3 не піклувалася про нього жодного дня, за весь час вона провела в м. Харкові 12 днів із-за карантина у зв`язку із короновірусом. Жодних грошей на утримання вона йому не перераховувала та іншим чином не передавала, навпаки зайняла у нього велику суму грошей, поїхала та зникла. Будь-яким іншим чином ОСОБА_3 йому також не допомагає, речі, одежу, ліки не купує та не передає, в Харків з 2021 року не приїзджала, зв`язок із нею відсутній. Один раз приходив її племінник та повідомив, що він викупає її долю у квартирі, але він із цим не погодився, оскільки він укладав письмовий договір саме із Ноздріною та чоловік пішов, більше не приходив. При цьому ніякої допомоги від ОСОБА_6 він не здійснював. Він самостійно несе витрати на своє проживання та лікування, також йому допомагають невістка, племінниця, його товариши по службі.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши письмовий відзив відповідача на позовну заяву допитавши в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 в якості свідка, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, який зареєстрованого в реєстрі за № 1039 від 05 червня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В. (а.с.4-6).

Відповідно до п.1 Договору, Відчуждувач, ОСОБА_1 , передач в особисту приватну власність Набувачу, ОСОБА_3 , 1/3 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , взамін чого Набувач зобов`язується забезпечувати Відчужувача утримання та доглядом довічно.

Відповідно до п.4 Договору, набувач зобов`язується довічно повністю утримувати, доглядати Віджужувача, забезпечувати його харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, доглядом, необхідною допомогою, в тому числі медичною, у разі смерті Відчужувача одержати свідоцтво про смерть та поховати його з ритуальними послугами. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги Сторони встановили в розмірі однієї мінімальної пенсії на місяць згідно з діючим законодавством. У відповідності зі ст.751 ЦК України, грошова оцінка матеріального забезпечення, яке щомісяця має надаватися Відчужувачу, підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Відповідно довідки Державної прикордонної служби України, складеної станом на 21.12.2021 року, ОСОБА_3 07.06.2019 року, тобто через день після укладення договору довічного утримання із ОСОБА_1 виїхала з території України на непідконтрольну територію України, після чого повернулася на територію України через місяць 06.07.2019 року о 06.35 годині, та в цей же день 06.07.2019 року о 08.41 годину виїхала на непідконтрольну територію України. Знову повернулася на територію України через місяць 06.08.2019 року о 08.26 годині, та в цей же день 06.08.2019 року об 11.12 годині виїхала на непідконтрольну територію України. Повернулася на територію України через місяць 05.09.2019 року, виїхала на непідконтрольну територію України 14.09.2019 року. Після цього ОСОБА_3 повернулася на територію України 08.11.2019 року о 08.10, та в цей же день 08.11.2019 року об 11.34 годині виїхала з території України на непідконтрольну територію України. 01.12.2019 року ОСОБА_3 повернулася на територію України та 22.12.2019 року виїхала на непідконтрольну територію України. Після цього 01.02.2020 року ОСОБА_6 повернулася на територію України, та вже 06.02.2020 року повертається на непідконтрольну територію України. Через місяць 07.03.2020 року о 07.28 Ноздріна повернулася на територію України та в цей же день 07.03.2020 року о 09.14 годині виїхала на непідконтрольну територію України. 29.06.2020 року ОСОБА_3 знову повернулася на територію України та виїхала 17.07.2020 року на непідконтрольну територію України. Після цього повернулася на територію України лише 02.02.2021 року, виїхала на непідконтрольну територію 07.03.2021 року, 25.08.2021 року ОСОБА_3 повернулася на територію України та 27.08.2021 року виїхала на непідконтрольну територію України.

На даний час ОСОБА_3 перебуває у м. Алчевськ Луганської області, яке з 2014 року є тимчасово окупованою територією України.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно приписів ст.746 Цивільного кодексу України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи.

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

При цьому, положеннями ст. 610 ЦПК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням (неналежне виконання).

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання.

Основна підстава для розірвання договору пов`язана з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором довічного утримання незалежно від його вини.

Оскільки підставою для розірвання договору довічного утримання закон визначає невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов`язків за договором, доведення (або спростування) зазначених обставин має вирішальне значення для вирішення спору.

Отже, в судовому засіданні встановлено та підтверджується показами ОСОБА_1 , допитаного як свідка, довідкою про перетин державного кордону України відповідачкою, а також письмовими поясненнями самої відповідачки ОСОБА_3 щодо знаходження її на окупованій території України у м. Алчевську Луганської області, що набувач ОСОБА_3 , всупереч взятих на себе зобов`язань згідно п.4 Договору довічного утримання, не виконує умови договору довічного утримання і не забезпечує повне утримання ОСОБА_1 , не забезпечує його харчуванням, одягом та взуттям, наданням побутових послуг, та іншим доглядом, в тому числі організацією медичної допомоги.

Пояснення відповідачки ОСОБА_3 щодо здійснення догладу за ОСОБА_1 «вахтовим методом», впродовж кожного другого місяця повністю спростовуються показами свідка ОСОБА_7 та довідкою Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону відповідачкою ОСОБА_3 . Сам факт перебування відповідачки на тимчасово окупованій теритрії України, в сукупності із поясненнями ОСОБА_1 та письмовими поясненнями самої ОСОБА_3 , також свідчить про об`єктивну неможливість здійснювати ОСОБА_3 повне утримання позивача та здійснювати за ним регулярний догляд.

Правові наслідки розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків набувачем визначено статтею 756 ЦК України. Так, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені під час судового розгляду, застосувавши норми, що регулюють спірні правовідносини, з мотивів наведених вище, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання договору довічного утримання.

Також, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 89, 141, 200, 259, 264, 263,265,268,273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, - задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 05 червня 2019 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який мешкає в АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка мешкає в АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., та зареєстрований в реєстрі за №1039.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка мешкає в АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який мешкає в АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. В. Фоміна