ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/314/22 Номер провадження 22-ц/814/2086/23Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2022 року, постановлену у складі головуючого судді Гольник Л.В., повний текст ухвали виготовлено дати не вказано, у справі за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про видачу дублікату судового наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У серпні 2022 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив видати дублікат судового наказу у справі № 645/314/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заявник посилався на те, що судовий наказ не був пред`явлений до виконання, був втрачений внаслідок руйнування будинку під обстрілами під час воєнного стану, а тому просив видати дублікат судового наказу про стягнення аліментів.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2022 рокузаяву представника заявника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про видачу дублікату судового наказу задоволено.

Видано дублікат судового наказу № 645/314/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що згідно ч.1 п.17.4 розділу XIII перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документу суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Дублікат видається судом , який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2022 року про видачу дублікату судового наказу та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про видачу судового наказу відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи заяву про видачу дублікату судового наказу, суд встановив факт втрати судового наказу. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази втрати виконавчого документу, а навпаки наявні докази протилежного. В заяві про видачу дублікату судового наказу було зазначено, що судовий наказ був втрачений внаслідок руйнування під обстрілами під час воєнного стану будинку в смт. Чкалівське Харківської області, де стягувач постійно проживав разом з батьками. Проте, жодного доказу на підтвердження руйнування будинку смт. Чкалівське Харківської області, а тим більше зберігання там виконавчого документу не було.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконачого листа є, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа має бути до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також зазначає, що судом першої інстанції помилково прийнято до розгляду та розглянуто заяву представника стягувача за відсутності допустимих доказів на підтвердження повноважень на підписання заяви про видачу дублікату судового наказу. Так, в якості доказу повноважень представника на підписання заяви про видачу судового наказу додано лише договір між ТОВ «Юридична компанія «Рігор» та стягувачем. Однак, відповідно до положень ст.. 62 ЦПК України, допустимими доказами на підтвердження повноважень представника фізичної особи є або довіреність та ордер для адвокатів, або довіреність для інших представників. Жодного з цих документів до заяви надано не було. Таким чином ОСОБА_1 зазначає, що заяву про видачу дублікату судового наказу підписано від імені стягувача не уповноваженою особою, яка не мала права підпису, а тому, відповідно до ч.4 ст. 183 та ч.4 п.1 ст.. 185 ЦПК України, заяву ОСОБА_3 про видачу дублікату судового наказу повинно було бути повернуто без розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

До суду апеляційної інстанції надійшли заяви від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та від ОСОБА_1 про розгляд справи без участі сторін.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28 січня 2022 року суддею Фрунзенського районного суду м.Харкова був виданий судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.01.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

21.06.2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави виправлено описку в судовому наказі Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.01.2022 року по цивільній справі 645/314/22, а саме у резолютивній частині наказу зазначено вірну адресу проживання « АДРЕСА_1 ».

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення судового наказу, як виконавчого документу, до примусового виконання не сплинув, а тому посилання заявника на втрату цього документу є достатньою підставою для видачі дублікату судового наказу відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1-1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню судові накази.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (частина третя статті 161 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України установлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу за наявності достатніх доказів на підтвердження того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах строку, встановленого для пред`явлення його до виконання. Натомість, коли строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа, суд відмовляє у її задоволенні.

Встановлено, що судовим наказом Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 січня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.01.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2022 року виправлено описку в судовому наказі Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.01.2022 року по цивільній справі 645/314/22, а саме у резолютивній частині наказу зазначено вірну адресу проживання « АДРЕСА_1 ».

Заперечуючи наявність підстав для видачі дубліката виконавчого документа, ОСОБА_1 не довів, що судовий наказ від 28 січня 2022 року не втрачений та перебуває на виконанні.

Відхиляючи доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не перевірив чи не виконаний судовий наказ, колегія суддів зазначає, що за загальним правилом судове рішення про стягнення аліментів не може вважатись виконаним, за винятком припинення права на аліменти або зміни порядку виплати (статті 181, 190 СК) протягом всього періоду, на який присуджені ці платежі, тобто до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.

Між тим, суд першої інстанції задовольняючи заяву не звернув уваги на наявність підтверджувальних документів на право представництва у представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтвердження своїх повноважень надав копію договіру № 20/06-22 Про надання правової допомоги (а.с.4-6).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 15 ЦПК України передбачено представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звернутися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Згідно ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, у цивільному процесуальному законі передбачено випадки, в яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ст.. 244 ЦК України встановлено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Таким чином, представником у суді у малозначних справах, може бути не лише адвокат, а й представник за довіреністю.

Частиною сьомою статті 62 ЦПК України передбачено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції приймаючи заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про видачу дублікату судового наказу до розгляду не з`ясував наявність у ОСОБА_3 прав які надані законом для звернення до суду в інтересах іншої особи, а тому зазначений представник не мав правових підстав підписувати заяву та не міг здійснювати представництво у суді в цій справі.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позов подано особою яка не має цивільної процесуальної дієздатності; позовну заяву від імені заінтересовано особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно ч.2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що вимоги апеляційної скарги задоволено повністю, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 496,20 грн.

Згідно п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України вказана справа є малозначною і в силу вимог п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 257, 374, 376, 381, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2022 року скасувати і постановити нове судове рішення.

Заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про видачу дублікату судового наказу - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 496,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий О.О.Панченко

Судді Т.В.Одринська

В.П.Пікуль