Постанова

Іменем України

07 березня 2023 року

провадження №22-ц/824/2519/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 12 жовтня 2022 року

в складі судді Заставенко М. О.

у цивільній справі №753/5195/22 Дарницького районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення коштів

У С Т А Н О В И В:

01 червня 2022 року ОСОБА_1 , посилаючись на невиконання ОСОБА_2 умов договору про сплату аліментів на утримання дитини, просила стягнути з останнього понесені нею витрати на лікування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 34 270,51 грн, що дорівнює сумі еквівалентній 1 271,16 доларів США.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.07.2009 року між нею та ОСОБА_2 було укладено Договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, за умовами якого відповідач зобов'язався надавати грошові кошти на лікування дитини, в тому числі і у випадку продовження донькою навчання.

Зазначила, що з 01.09.2017 по 30.06.2021 донька навчалася в Київському національному університеті ім. Т. Шевченка за денною формою навчання, де й продовжуєнавчання. У лютому-березні 2020 року донька захворіла і потребувала тривалого стаціонарного лікування. Вартість лікування склала 26 983,51 грн. Відповідачеві було відомо про це, однак допомоги на лікування він не надав. Крім цього, відповідно до консультативного висновку офтальмолога від 23.06.2020, у дитини виявлено погіршення зору і рекомендовано нові окуляри. Вартість консультації становить 610,00 грн, вартість лінз та оправи - 6 677,00 грн. На претензію про витрати, які відбулися у зв`язку із хворобою дитини ОСОБА_2 будь-якої відповіді не надав.

Також, позивачка вказуючи на те, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання зі сплати коштів на лікування дитини, просила, посилаючись на порушення відповідачем п. 14 Договору встановленого строку виконання зобов`язання, з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, стягнути з нього пеню в сумі 6 854,10 грн, що дорівнює сумі еквівалентній 254,23 доларів США, та інфляційні втрати з 01.04.2021.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на лікування дитини у розмірі 11 429,78 грн, пеню у розмірі 2 285,96 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 565,81 грн, а всього 16 281,55 грн.

Вирішено питання про судові витрати та стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилалася на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленого без повного та всебічного з`ясування обставин справи в оскаржуваній частині.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні частини позовних вимог, посилаючись на неналежну якість чеків для придбання ліків, оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і оригінали чеків не були витребувані судом, що вказує на неповне дослідження судом доказів.

Зауважила, що між нею та відповідачем укладено договір, яким визначено підстави та порядок сплати батьками коштів на дитину, в тому числі на лікування, але відповідач умови цього договору не виконує.

Також, як на підставу скасування рішення суду ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначила обставини та положення закону, на які посилалася в позовній заяві.

За наведених обставин просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2022 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Позивачка, належним чином повідомлена про відкриття апеляційного провадження за її апеляційною скаргою та призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а. с. 5-7).

Відповідач, також належним чином повідомлений про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а. с. 5-7).

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Спір у даній справі не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; ціна позову не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак справа розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 липня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 (далі - Договір). Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області Некрасовою С. І. та зареєстрований в реєстрі за №1067.

Пунктом 1 Договору визначено, що сторони бажають встановити розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненню нею повноліття або, в разі навчання за денною або заочною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення.

В пункті 9 Договору сторони погодили, що в доповнення к умовам, що містяться в п.п. 3 та 7 цього договору, при необхідності стаціонарного лікування або обстеження дитини, платник виплачує одержувачу грошові кошти для здійснення цього лікування або обстеження у державному, або, за попереднім погодженням з платником - у недержавному лікувальному закладі. Вказані кошти виплачуються платником аліментів у розмірі 50 відсотків від коштів, вказаних в документах про сплату цього лікування або обстеження, виданих організацією, яка буде проводити це лікування або обстеження, протягом 10 днів з моменту представлення йому одержувачем вказаних вище документів.

Сторона, що порушила зобов`язання за цим договором, повинна усунути ці порушення. В разі прострочення виплати платник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 20% простроченої суми.

Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту виконання сторонами усіх зобов'язань за цим договором (ст. 180, 199 СК України) (пункт 23 Договору).

З аналізу наведених положень Договору вбачається, що обов`язок відповідача на відшкодування частини витрат на обстеження та лікування дитини залежить від того, в якому закладі, а саме державному чи недержавному, таке лікування та обстеження проводилося і за умови доведення факту отримання відповідачем документів на підтвердження понесених витрат.

Так, у разі пред`явлення відповідачу вимоги про відшкодування витрат на обстеження та лікування дитини у державному закладі, у останнього виникає обов`язок компенсувати такі витрати у розмірі 50% від коштів, вказаних в документах про сплату цього лікування або обстеження, протягом 10 днів з моменту пред`явлення таких документів.

У разі обстеження та лікування дитини у недержавному закладі, у відповідача виникає обов`язок щодо компенсування таких витрат за умови попереднього з ним погодження таких витрат.

Тобто з`ясуванню підлягають обставини, що: дитина продовжує навчання; витрати лікування здійснено за призначенням лікаря; обстеження та лікування у недержавному закладі відбувалося за попереднім погодженням з відповідачем; відповідачем отримано документи на підтвердження понесених витрат.

Судом встановлено, що донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2017 по 30.06.2021 навчалася в Київському національному університеті ім. Т. Шевченка за денною формою навчання, де й продовжуєнавчанняна здобуття ступеня вищої освіти магістра; термін навчання з 01.09.2021 по 2023 рік.

У період з 11.02.2020 по 11.03.2020 ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №1 та Національному інституті фтизіатрії та пульмонології, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2992 та довідкою завідуючого відділенням пульмонології та доказової медицини.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що за період з лютого по березень 2020 року на лікування доньки нею було витрачено 26 983,51 грн. До позовної заяви долучено докази витрат на обстеження як у державних так і у недержавних закладах, а також чеки на придбання ліків (частина яких придбані не за призначенням лікаря) та інших супутніх товарів.

Також, з матеріалів справи вбачається, що згідно консультативного висновку офтальмолога від 23.06.2020, проведене у приватній клініці «БОРИС», рекомендовано нові окуляри. Витрати на консультацію офтальмолога - 610,00 грн та придбання окулярів на суму 6 677,00 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що обстеження та лікування дитини проводилося як у державному та у недержавному закладах. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не доводила обставин, що обстеження та лікування дитини у недержавному закладі відбувалося за попереднім погодженням з відповідачем.

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 направила відповідачу претензію, в якій окрім іншого, зазначила про необхідність сплати ОСОБА_2 витрат на лікування доньки ОСОБА_3 у розмірі 34 270,51 грн, з яких 26 983,51 грн - вартість лікування у лютому-березні 2020 року; 610,00 грн - консультація офтальмолога; 6 677,00 грн - оправа на окуляри, лінзи.

Відповідно п. 14 Договору, у відповідача виникає обв`язок щодо сплати пені за порушення строку виконання зобов`язання у разі не компенсації 50% витрат на обстеження та лікування дитини після спливу 10 днів з моменту пред`явлення йому документів, які підтверджують понесені витрати (п. 9).

Матеріали справи не містять доказів, що відповідачем отримано докази понесених витрат на лікування дитини.

Ухвалюючи рішення в частині відмовлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Як вже вказувалося вище, ОСОБА_3 у період лютого-березня 2020 року хворіла та у зв'язку з цим ОСОБА_1 на лікування доньки було витрачено грошові кошти.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що на лікування та обстеження доньки ОСОБА_3 нею загалом було витрачено 34 270,51 грн, з яких: 26 983,51 грн - вартість лікування у лютому-березні 2020 року, що включає в себе придбання медичних препаратів, перебування у платній палаті, МРТ обстеження, КТ головного мозку, м'яких тканин шиї та грудної клітини; 610,00 грн - консультація офтальмолога; 6 677,00 грн - оправа на окуляри, лінзи.

Оскільки позивачка звернулася до суду з позовом про невиконанням відповідачем умов Договору щодо компенсації витрат на обстеження та лікування дитини, яка продовжує навчання, то у разі доведення позивачем порушеного права, остання має право на отримання половини від понесених витрат, які відбувалися за призначенням лікаря.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження хвороби та лікування доньки позивачкою до позовної заяви, окрім іншого, долучено Консультативний висновок Міжрайонного пульмонологічного центру Лівобережжя м. Києва, в якому зазначено рекомендації лікаря щодо лікування, а також зазначено призначення медичних препаратів для лікування, а саме: Траумель; Лімфоміозот; Рентгенографія легень (том 1, а. с. 121).

Згідно чеку №56788 від 13.03.2020 за Траумель та Лімфоміозот сплачено 797,00 грн, згідно чеку №59950 від 10.08.2020 за МРТ, проведене в ТОВ «Торговий дім» «Омега Київ», сплачено 1 530,00 грн (том 1, а. с. 104).

Також, на підтвердження хвороби та лікування доньки позивачкою до позовної заяви долучено Консультативний висновок спеціаліста від 05.03.2020, згідно якого лікарем-пульманологом призначено ОСОБА_3 наступні рекомендації: Авелокс; Лонгідаза; Нальпаза; Мовіназа; контрольна ФБС, МСКТ ОГК з повторною консультацією в інституті; 1 раз в 2-3 неділі аналіз крові, СРБ (том 1, а. с. 123).

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №СК- від 13.03.2020 ОСОБА_3 визначено наступні медикаментозні призначення: розчин Авелокс; таблетки Азитро Сандоз; розчин Дексаметазон; розчин Ексипім; розчин Інгаміст; капсули Лактен; таблетки Медрол; таблетки Мовіназа; Небулайзерна терапія (лазолван, лорде 3%, декасан) інгаляція; розчин Тівортін (том 1, а. с. 112-114).

Матеріалами справи, зокрема чеками підтверджується, що позивачкою було придбано наступні медикаменти: Ексипім, Інгаміст, Азитро Сандос, Лактен , Лазолван , набір для інгаляцій, Дексаметазон , Авелокс , Мовізана , Лімфоміозот на загальну суму 6 379,45 грн (том 1, а. с. 101-104).

Крім того, вищевказані обставини вказують на те, що лікування ОСОБА_3 проходила в державній медичній установі.

В матеріалах справи відсутні, окрім вищезазначених, будь-які інші докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 були здійснені призначення інших медикаментів або супутніх препаратів для лікування, перелік яких міститься у копіях долучених до матеріалів справи чеків (контейнери, шприци, вітаміни, пакети, бахіли, спирт, системи, пробірки, піпетки, штатив-контейнер, скло, аплікатори, вода).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно не взяв до уваги частину копії чеків, долучених до позовної заяви з посиланням на те, що вони неналежної якості, оскільки долучені до апеляційної скарги оригінали таких чеків, у зв`язку із зникненням текстів на цих чеках, не спростовують такого висновку суду.

До того ж, суд першої інстанції, враховуючи умови Договору, яким між сторонами визначено підстави та порядок сплати аліментів та інших платежів на утримання дитини, правильно вказав на те, що у разі доведення порушеного права позивача, відповідач зобов'язаний сплатити половину витрат, які підлягають стягненню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги частину наданих фіскальних чеків на підтвердження понесення витрат на лікування дитини.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга не містить доводів незгоди з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог і рішення суду в цій частині не оскаржується відповідачем, то колегія суддів у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України не переглядає рішення в цій частині.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без змін.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець