Ухвала

24 березня 2023 року

м. Київ

справа № 521/9533/17

провадження № 61-3980ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Яна Леонідівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, про визнання недійсним договору та витребування майна, про визнання права власності на квартиру, та за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: державний реєстратор Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець Олександр Володимирович, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна, про визнання спадщини відумерлою, визнання договору дарування недійсним, витребування майна від добросовісного набувача, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 березня 2023 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2020 року та постанову Одеським апеляційного суду від 26 вересня 2022 року.

На підставі касаційної скарги не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Постанова Одеського апеляційного суду ухвалена 26 вересня 2022 року (повне судове рішення складено 26 вересня 2022 року). Касаційна скарга ОСОБА_1 здана до поштового відділення 16 березня 2023 року, що підтверджується відповідною відміткою про формування документу в системі електронний суд. Тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 26 жовтня 2022 року.

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, ОСОБА_1 на підставі частини другої статті 390 ЦПК України просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що належним чином завірену постанову апеляційного суду отримала в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси 17 лютого 2023 року. На підтвердження указаних обставин суду надано копію заяви ОСОБА_1 від 07 жовтня 2022 року, адресовану Малиновському районному суду м. Одеси з відміткою про її реєстрацію 07 жовтня 2022 року та розпискою про отримання судових рішень від 17 лютого 2023 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_1 не надає будь-яких належних доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення (конверт та супровідний лист, довідка суду, копії матеріалів справи, тощо).

Окрім цього, оскаржена постанова Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03 жовтня 2022 року. ОСОБА_1 не надає будь-яких належних доказів того, що вона була позбавлена можливості звернутися з касаційною скаргою в межах строку на касаційне оскарження або хоча б у розумний строк. Як свідчить надана копія заяви від 07 жовтня 2022 року, адресована до Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 було відомо про ухвалену постанову Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року. Також, аналіз змісту оскарженої постанови свідчить, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 , сторони у справі були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

У частині другій статті 386 ЦПК України передбачено, що копії судових рішень суду апеляційної інстанції повторно видаються судом, який розглядав таку справу як суд першої інстанції.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

На підставі викладеного, згідно з частиною 3 статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу має право звернутися до суду касаційної інстанції зі заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази.

Окрім цього, як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовних заяв - 2017 рік) за подання до суду:

фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

юридичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Предметом первісного позову ОСОБА_1 у справі є дві вимоги немайнового характеру (встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання недійсним договору дарування квартири) та вимоги майнового характеру (витребувати та визнати право власності на квартиру).

Предметом зустрічного позову Одеської міської ради є три вимоги немайнового характеру (визнання недійсним договору дарування квартири, скасування двох рішень про державну реєстрацію) та вимоги майнового характеру (визнання спадщини відумерлою, витребування квартири).

На підставі вищенаведеного, розмір судового збору за подання первісного позову ОСОБА_1 становив 640,00 грн за кожну вимогу немайнового характеру, та 1 % ціни позову, але не менше 640,00 грн та не більше 8 000,00 грн за вимогами майнового характеру.

Розмір судового збору за подання Одеською міською радою зустрічного позову становив 1 600,00 грн за кожну вимогу немайнового характеру та 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 600,00 грн за вимогами майнового характеру.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

ОСОБА_1 оскаржує судові рішення, ухвалені за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, у повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням того, що оскаржене судове рішення прийнято за наслідками розгляду як первісного так і зустрічного позовів, за подання касаційної скарги розмір судового збору становить:

за первісним позовом ОСОБА_1 :

за вимогами немайнового характеру 2 560,00 грн (640,00 грн * 200%* 2 вимоги немайнового характеру), а за вимогами майнового характеру становить (1 % ціни позову (вартість спірної квартири) * 200%), але не менше 1 280,00 грн та не більше 16 000 грн;

за зустрічним позовом Одеської міської ради:

за вимогами немайнового характеру 9 600,00 грн (1 600,00 грн * 200%* 3 вимоги немайнового характеру), а за вимогами майнового характеру становить (1,5 % ціни позову (вартість спірної квартири) * 200%), але не менше 3 200,00 грн.

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціни позову щодо вимог майнового характеру (визнання спадщини відумерлою, витребування та визнання права власності на квартиру), а тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовних заяв в частині майнових вимог.

Як наслідок особі, яка подала касаційну скаргу, за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір за немайновими вимогами у розмірі 12 160,00 грн, а за вимогами майнового характеру самостійно визначити розмір судового збору за обома позовами, підтвердивши його розмір належними доказами та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна (квартири), але не менше 4 480,00 грн (3 200,00 грн + 1 280,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007; ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Окрім цього, 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі, особа, яка її подає, підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Разом з тим, особа, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Посилаючись у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду, особа, яка подала касаційну скаргу, не зазначає, які саме висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (та якої саме) у них викладено та які не застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Також, в порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надати уточнену касаційну скаргу та її копії касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2020 року та постанову Одеським апеляційного суду від 26 вересня 2022 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат