Справа № 740/4612/22
Провадження № 2/740/210/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- представник відповідача - Копилова Євгенія Григорівна ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди,

установив:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Ніжинської міської ради у справі про адміністративне правопорушення № 92/17-02 від 17.06.2022 винесено постанову стосовно позивача, за фактом розміщення зливної ями на території, прилеглій до його будинковолодіння, чим останній порушив п. 15.2.4 Правил благоустрою території м. Ніжина, за що передбачена відповідальність за ст. 152 КУпАП. За результатами розгляду справи позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу розміром 340,00 грн.

Після отримання 01.07.2022 копії вищевказаної постанови позивач звернувся до виконкому, спочатку в усній формі, з проханням скасувати зазначену постанову, яка прийнята з порушенням його прав, але його звернення залишилося без позитивного вирішення. Потім позивач подав скаргу до міського голови О. Кодоли. 07.07.2022 рішенням виконкому Ніжинської міської ради № 182 скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення № 92/17-02 від 17.06.2022, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що вказана постанова скасована у зв`язку з його зверненням до суду з позовом про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Внаслідок неправомірних дій посадових осіб, які розглядали справу про притягнення його до адміністративної відповідальності, йому завдано моральної шкоди і це негативно позначилися на його здоров`ї, оскільки він змушений був звернутися зі скаргою до міського голови та до суду з позовною заявою, внаслідок чого з вини відповідача він витрачав кошти, час, потрапив на стаціонарне лікування до Ніжинської центральної міської лікарні ім. М. Галицького. Таким чином, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з неправомірним притягненням його до адміністративної відповідальності, тому звернувся з указаним позовом для захисту своїх прав.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 14-00 год. 23 січня 2023 року, яке в подальшому відкладалося, востаннє - на 02 березня 2023 року 14-00 год.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - Іллющенко С. В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Мотивував тим, що позивач не надав суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій відповідача, наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, також не надав жодних доказів, які б вказували на те, що зазначені позивачем душевні страждання він отримав саме внаслідок неправомірних дій відповідача, а не внаслідок загального захворювання, яке має позивач та яке потребує систематичного вживання медичних препаратів, які купував відповідач згідно з доданими ним чеками. Відповідач вважає, що факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 07.07.2022 № 182, яким скасовано постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. Крім того, позивач у серпні 2022 року звертався до суду з позовом про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн з КП «Муніципальна служба правопорядку «Варта» з аналогічними вимогами, а обґрунтування та підстави стосуються однієї і тієї ж події, і рішенням суду від 07.11.2022 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

У відповіді на відзив позивач просив задовольнити його позов, вказуючи на те, що позов обґрунтований. Зокрема, зазначив, що якби він не звернувся зі скаргою, то ніхто б не скасував тієї постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення складений з явними порушеннями, за відсутності в його діях складу правопорушення, на підставі якого була прийнята постанова, яка скасована тільки завдяки його зусиллям. Це вплинуло на його стан здоров`я і завдало йому моральних страждань, він мав докладати зусиль для того, щоб виправдатися від необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності та був змушений лікуватися.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що внаслідок протиправних дій з боку відповідача завдана шкода його здоров`ю, підірвано його здоров`я, унаслідок чого він провів 2 тижні в лікарні, втратив сон, отримав стрес, через нерви та хвилювання почалися непорозуміння на роботі та вдома.

Представник відповідача - Копилова Є. Г. просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог. Пояснила, що позивач уже звертався до суду з позовом до Муніципальної варти з такими самими вимогами стосовно однієї і тієї події, і рішенням суду його позов задоволено, тобто він отримав відшкодування за завдану шкоду. Подання цього позову суперечить принципу добросовісності і свідчить про суперечливу поведінку позивача. До того ж виконком добросовісно поновив права позивача та через незначний час скасував постанову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 09 травня 2022 року інспектором-ревізором Комунального підприємства «Муніципальна служба правопорядку - Варта» - Хімічем Олександром Анатолійовичем складено протокол № 42 стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким 09.05.2022 о 15-30 год. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 розмістив біля двору вигрібну яму, чим порушив ст. 152 КУпАП, п. 15.2.4 Правил благоустрою м. Ніжина; проігнорував усі раніше виписані попередження та відмовився виходити з будинку для надання пояснень.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 92/17-02 вiд 17.06.2022 адміністративною комісією при Виконавчому комiтетi Ніжинської міської ради за порушення ст. 152 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 340,00 гривень.

04.07.2022 ОСОБА_1 подав скаргу на ім`я міського голови Кодоли О. з посиланням на те, що постанова № 92/17-02 є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню з підстав неповноти розгляду адміністративного протоколу, наслідком чого стало прийняття незаконної постанови, в якій просив поновити термін оскарження та скасувати вказану постанову.

Рішенням виконкому Ніжинської міської ради Чернігівської області від 07 липня 2022 року № 182 «Про розгляд скарги ОСОБА_1 на постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ніжинської міської ради по справі про адміністративне правопорушення», зокрема, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.06.2022 № 92/17-02, яка винесена адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Ніжинської міської ради стосовно ОСОБА_1 .

Згідно з копіями листка непрацездатності, рецептами лікаря та чеками, ОСОБА_1 проходив лікування з 06 по 15 липня 2022 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2022 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною та скасування постанови № 92/17-02 від 17 червня 2022 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП і накладення адміністративного стягнення.

Вищевказана ухвала суду мотивована тим, що оскаржувані позивачем порушення виправлені суб`єктом владних повноважень, а саме відповідач скасував оскаржувану постанову, а тому відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України провадження в справі підлягає закриттю.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 листопада 2022 року, ухваленим у справі № 740/2902/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальна служба правопорядку - Варта» про відшкодування моральної шкоди, задоволено вказаний позов ОСОБА_1 , стягнуто з відповідача на його користь 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами ст. 61 Конституції України ю ридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Так, згідно із ч. 1 ст. 1173 ЦК України ш кода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України ш кода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.10.2019 у справі № 569/1799/16.

У вищевказані справі, яка переглядалася в касаційному порядку, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Верховний Суд зазначив, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Отже, закриття справи про адміністративне правопорушення відшкодування дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України та ст. 1 Закону № 266/94-ВР і не є у залежності від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу та, чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Як убачається зі змісту позовної заяви, звернення до суду обумовлене незаконністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому завдано моральної шкоди. Такі позовні вимоги в контексті наведеного вище в цілому відповідають вимогам цивільного законодавства.

Доводи представника відповідача про те, що порушені права позивача вже відновлені і він отримав відшкодування завданої моральної шкоди, не звільняють відповідача від відповідальності з урахуванням проголошеного в Конституції України принципу, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з огляду на вищевказані висновки Верховного Суду про відповідальність за незаконні дії посадових осіб, які як ініціювали, так і здійснювали адміністративне провадження стосовно особи.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до висновків, сформульованих у постанові ВС від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до висновків, сформульованих у постанові ВПВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами ст. 89 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного суд вважає, що надані суду докази повною мірою вказують на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача, який здійснював адміністративне провадження стосовно позивача, а саме розглянув справу про адміністративне правопорушення та прийняв постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - позивач зазнав моральних страждань, що полягають у душевних хвилюваннях, порушенні звичайного ритму життя, докладанні зусиль для відновлення своїх порушених прав.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також тих обставин, що час порушення прав позивача не був тривалим, права позивача відновлені відповідачем за зверненням позивача, а також з огляду на те, що подання позову про відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд вважає, що визначена позивачем сума відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню. Достатньою та справедливою для компенсації моральної шкоди позивача є сума, що становить 5 000,00 грн. На думку суду, стягнення вказаної суми як моральної шкоди беззаперечно сприятиме відновленню психоемоційного стану позивача, зокрема самооцінки, впевненості, віри у справедливість, що необхідно для виконання останнім своїх обов`язків і продовження звичайного способу життя у суспільстві та правовій державі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково у вищевказаному розмірі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача у дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (ЄДРПОУ - 04061783, м. Ніжин; пл. І. Франка, 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 5 000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (ЄДРПОУ - 04061783, м. Ніжин; пл. І. Франка, 1) у дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 10.03.2023.

Суддя І. М. Шевченко