Справа № 481/171/23
Провадж.№ 2/481/105/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

23.03.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Уманської О.В.,

за участі секретаря Кузьміної Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог : ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог : ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак позивач не має можливості оформити правовстановлюючий документ на земельну ділянку під будинком для його подальшого відчуження, оскільки при укладені договору купівлі-продажу будинку питання стосовно земельної ділянки не вирішувалось, а спірна земельна ділянка належить юридично ОСОБА_2 , що підтверджується також Державним актом на право приватної власності на землю. Але, вирішити дане питання і з останнім позивач також не зміг, оскільки на даний час, місце фактичного проживання або перебування відповідача ОСОБА_2 останньому не відоме. А тому позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, яка перебуває у його фактичному користуванні.

За ухвалою суду від 15.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив справу слухати без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_3 , в судове засідання на виклик суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та заперечень на адресу суду не надходило.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом 23.03.2023 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до фотокопії договору купівлі продажу жилого будинку №1861 від 22.08.2006 року засвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко Аллою Володимирівною , та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №75742303 від 14.12.2016 року, ОСОБА_1 , являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який останній придбав у ОСОБА_3 (а.с.12-17).

В свою чергу ОСОБА_3 відповідно до договору міни від 06.10.1995 року зареєстрованого державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Савченко Аллою Володимирівною за №2-1480 придбала зазначений вище житловий будинок, у ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Однак, предметом вказаних договорів слугував лише будинок, питання про передачу (дарування чи продаж) у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку при укладанні цього договору не вирішувалося.

Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування вказаного житлового будинку.

Відповідно до фотокопії державного акту серії III-МК №046008, виданого 19.09.1995 року на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів №181 від 23.05.1995 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1531, зазначена вище земельна ділянка площею 0,1 га з цільовим призначенням для обслуговування вказаного жилого будинку належать на праві власності ОСОБА_2 (а.с10-11).

З інформації наданої на запит суду Новобузькою міською радою Миколаївської області за вих..№283.0212 від 07.02.2023 року ОСОБА_2 зареєстрованим та знятим з місця реєстрації в Новобузькій міській раді Миколаївській області не значиться (а.с.25).

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідні приписи містяться також і у ч. 1 ст. 377 ЦК України.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Відповідно до ст.30 ЗК Української РСР (в редакції станом на час виникнення правовідносин, а саме укладення договору міни) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Поряд з тим частина перша статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час купівлі жилого будинку) також визначала, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналіз змісту норм ст.30 ЗК Української РСР та статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, з часу набуття ОСОБА_3 та в подальшому позивачем ОСОБА_1 права власності на зазначене нерухоме майно - суб`єктивне право ОСОБА_2 , який володів на праві власності земельною ділянкою площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку вважається припиненим.

За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 , та припинення права власності на неї за ОСОБА_2 грунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню .

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування жилого будинку, що розташована по АДРЕСА_1 , припинивши при цьому право приватної власності на дану земельну ділянку ОСОБА_2 .

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте Новобузьким районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( остання відома адреса проживання: АДРЕСА_3 ) .

Третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_4 ) .

Повний текст рішення виготовлено 23.03.2023 року.

Суддя