Справа № 444/3454/22
Провадження № 2/444/272/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права власності на нерухоме майно. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .Просить задоволити позов з підстав зазначених у ньому.

Позивач в судове засідання не прибула, однак надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Позов підтримує, просить такий задоволити.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак від нього на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Не заперечує проти позову, при розгляді справи покладається на думку суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підоготове судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника, при вирішенні спору по суті покладається на думку суду.

Крім того на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка витребовувалася судом із Жовківської державної нотаріальної контори.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що видно з копії свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Після його смерті залишилося наступне спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Даний будинок належав ОСОБА_3 на праві колгоспного двору на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі виданого виконкомом Новоскварявської сільської ради Жовківського району Львівської області 26 травня 1990 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро технічної інвентаризації 26 травня 1990 року за № 17, що вбачається із копії такого свідоцтва (а.с.6).

Іншим членом колгоспного двору була ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

З рішення виконкому Жовківської міської ради Львівського району Львівської області "Про розподіл часток колишнього колгоспного двору на житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.9) видно, що проведено розподіл часток колгоспного двору станом на 30.06.1990 року на рівноцінні частки майна по АДРЕСА_1 по 1/2 частині:

- ОСОБА_3 , 1908 року народження - голова колгоспного двору;

- ОСОБА_2 , 1934 року народження, дочка.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що видно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

ОСОБА_2 18 березня 1999 року склала в користь позивачки заповіт, що вбачається з його копії (а.с.10). З його змісту вбачається, що ОСОБА_2 все майно, заповіла позивачу - ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчено секретарем виконкому Староскварявської сільської ради та зареєстровано за № 9.

Тобто, спадкоємцем майна ОСОБА_2 за заповітом є позивач - ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.10.2022 р. № 648/2017.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим; Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно де законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності, на житловий будинок

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняти спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки ОСОБА_2 такого права належним чином не зареєструвала.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року.Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки,що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства, а саме постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв.Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5 Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Із спадкової справи № 648/2017 наданої Жовківською ДНК на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області вбачається, що за заявою ОСОБА_1 відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_2 за заповітом. Згідно довідок, які долучено до спадкової справи, заборон та арештів на майно померлої немає.

З копії листа з Жовківської державної нотаріальної контори від 13.10.2022 року (а.с.17) вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відстуності правовстановлюючого документу на спадкове майно та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності в порядку спадкування на частку померлої в будинку.

З технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ (а.с.13-16)вбачається, що загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 46,1 кв.м, житлова 13,6 кв.м., допоміжна 32,5 кв.м. з господарськими будівлями.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

А тому, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача - ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 23, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 01.03.2023 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.