У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2023 Справа №607/6552/20

Провадження №6/607/25/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

приватного виконавця Мелих А.І.

боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. звернувся до суду з поданням, в якому просить визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 у майні яким вона володіє спільно та яке набуто під час зареєстрованого шлюбу з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 : у 1/5 частці квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у розмірі 1/10 частки а також у 1/5 частці квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме у розмірі 1/10 частки. Подання мотивовано тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича перебуває виконавче провадження АСВП № 63265912 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/6552/20 від 06.10.2020 року про: «Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 104000,00 грн. заборгованості за договором підряду, 520, 00 грн інфляційних збитків, 520, 00 грн. 3% річних, разом 105040, 00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1050,50 грн. В ході виконання виконавчого провадження перевірено майновий стан боржника ОСОБА_1 , приватним виконавцем не виявлено майна боржника для звернення стягнення з метою виконання рішення суду. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 24.10.2022 року, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Актовий запис про шлюб № 10 від 02.09.1995 року складений Шевченківською сільською радою Долинського району. Станом на 11.01.2023, відмітки про розірвання шлюбу відсутні. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме маймо та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, від 11.01.2023 року за № 319937690 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві власності належать: 1/5 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видавник: Державний реєстратор Сагайдак І.Р., № 26293438 від 02.09.2014 року, 1/5 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видавник: Державний реєстратор Сагайдак І.Р., № 26309977 від 03.09.2014 року. Вказане майно набуте подружжям ОСОБА_4 за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, однак оскільки частка майна боржника ОСОБА_1 у даному майні не визначена, подальша реалізація майна і відповідно виконання рішення суду без визначення частки майна є неможливим, що стало підставою для звернення до суду із даним поданням в порядку ст. 443 ЦПК України.

В судовому засіданні приватний виконавець Мелих А.І. подання підтримав з підстав у ньому наведених та просив задовольнити у повному обсязі.

Боржник ОСОБА_1 у судовому засіданні суду пояснила, що частки у майні квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 вона не має, оскільки 1/5 частки квартири АДРЕСА_3 успадкував її чоловік ОСОБА_2 , у подальшому рідний брат ОСОБА_2 ОСОБА_5 , як співвласник даної квартири отримав дозвіл на реконструкцію даного помешкання та здійснив добудову подальшим поділом квартири на два окремих житлових помешкання під АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 . Оскільки її чоловік був співвласником квартири автоматично за ним було зареєстровано право власності на 1/5 частину новостворених квартир. Однак їх сім`я жодних коштів у реконструкцію квартири АДРЕСА_3 не вкладала, та на даний час існує усна домовленість між її чоловіком та його братом про майбутнє відчуження на користь останнього відповідної частки у квартирах. Додатково зазначила, що а ні у квартирі АДРЕСА_6 вона особисто не проживає, а мешкає за адресою АДРЕСА_7 .

Стягувач ОСОБА_3 та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича перебуває виконавче провадження АСВП № 63265912 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/6552/20 від 06.10.2020 року про: «Стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 104000,00 грн. заборгованості за договором підряду, 520, 00 грн інфляційних збитків, 520, 00 грн. 3% річних, разом 105040, 00 грн. Стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1050,50 грн.

Відповідно до свідоцтва про право власності, яке видане 15.12.1993 Міським бюро технічної інвентаризації м. Тернопіль, квартира АДРЕСА_8 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та члена його сім`ї ОСОБА_7 1/5, ОСОБА_8 1/5, ОСОБА_2 1/5, ОСОБА_5 1/5. 02.11.1999 на належну ОСОБА_8 1/5 частку квартири Першою тернопільською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_6 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 24.10.2022 року, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Актовий запис про шлюб № 10 від 02.09.1995 року складений Шевченківською сільською радою Долинського району. Факт перебування у шлюбі з ОСОБА_2 боржник ОСОБА_1 не заперечувала.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме маймо та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, від 11.01.2023 року за № 319937690 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві власності належать: 1/5 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видавник: Державний реєстратор Сагайдак І.Р., № 26293438 від 02.09.2014 року, 1/5 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 , па підставі свідоцтва про право власності на житло, видавник: Державний реєстратор Сагайдак І.Р., № 26309977 від 03.09.2014 року.

04.07.2003 Інспекцією архітектурно-будівельного контролю Управління містобудування та архітектури Тернопільської міської ради видано ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) дозвіл на виконання будівельних робіт з влаштуванням квартир в двох рівнях ( мансардний поверх) без зміни конструкцій даху за адресою АДРЕСА_9 .

Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області 09.04.2014 затверджено декларацію №ТП36 про готовність до експлуатації влаштування квартир в двох рівнях (мансардних поверхів) без зміни конструкцій даху за адресою АДРЕСА_1 .

Розпорядженням начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради від 14.08.2014, розглянувши звернення гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_5 та подані матеріали, керуючись рішенням виконавчого комітету міської ради від 28.11.2012 р. №1975 «Про затвердження Порядку присвоєння адресних номерів об`єктам нерухомості у м. Тернополі», присвоєно прийнятій в експлуатацію трикімнатній квартирі загальною площею 162,50 кв.м, житловою площею 56,5 кв.м, утвореній внаслідок реконструкції квартири АДРЕСА_10 , що засвідчується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації № ТП 36, зареєстрованою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області від 09.04.2014 р., адресний номер АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною шостою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частиною першою статті 443 ЦПК України визначено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Під час вирішення питання про визначення майна боржника у спільному майні подружжя суд має перевірити статус вказаної квартири, поширення на неї принципу спільності майна подружжя. Вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення питання про визначення частки у спільному майні.

Боржник ОСОБА_1 заперечила наявність її частки у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , оскільки 1/5 частки квартири АДРЕСА_3 успадкував її чоловік ОСОБА_2 , а у подальшому ні вона ні її чоловік ОСОБА_2 жодних коштів у реконструкцію квартири АДРЕСА_3 не вкладали, оскільки це зробили інші співвласники цього об`єкту нерухомості.

Відтак у судовому засіданні встановлено, що у цій справі наявний спір про право, оскільки ОСОБА_1 заперечує наявність її частки у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Такий спір вирішується в позовному провадженні, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

При цьому, розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Велика Палата Верховного Суду в постанові Великої Палати Верховного Суду № 2-591/11(провадження № 14-31цс21) від 08 червня 2022 року дійшла висновку про те, що стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами необхідно залишити без розгляду та роз`яснити право на звернення із заявленою вимогою у порядку позовного провадження.

Керуючись статтями ст. ст. 257, 258, 259, 260, 353, 354, 443 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.03.2023.

Головуючий суддяН. Р. Кунець