ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/350/23

Провадження № 22-ц/4820/583/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.

за участю: представника апелянта адвоката Сподаренка О.М., позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2023 року про забезпечення позову (суддя Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 21.04.2015 між сторонами укладено письмовий договір позики грошових коштів на суму 2000 Євро, за яким ОСОБА_2 зобов`язався повернути вказану суму ОСОБА_1 у строк до 21.07.2015. Проте, у вказаний строк відповідач умов договору не виконав, кошти не повернув.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 21.04.2015 2000 Євро боргу, 149,58 Євро - процентів, 200 Євро інфляційних втрат, 7320 Євро пені, а всього 9669,58 Євро.

Разом з позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій задля забезпечення належного виконання відповідачем рішення суду, оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань, просив суд накласти арешт на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, зокрема: на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та 1/4 частину квартири, розташованої по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно: 1/2 частки незавершеного будівництвом, загальний відсоток готовності житлового будинку становить 95%, об`єкт житлової нерухомості, що за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 1011, розміщеного на земельній ділянці з кадастровим номером :05:004:0313; 1/4 частку квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 10516380), які належать на праві власності ОСОБА_2 ..

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд виходив з того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можуть бути порушенні права позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2023 року скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначає, що подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, у чому саме полягають ризики невиконання чи ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Підстави необхідності забезпечення позову не підтверджені будь-якими доказами. Факт наявності у відповідача зареєстрованого на його ім`я майна в сукупності з позовними вимогами не може бути єдиною підставою для його арешту.

Крім цього, апелянт зазначає, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Всупереч цьому ринкова вартість заарештованого майна, що належить відповідачу на праві власності, згідно Звітів про оцінку цього майна, складає: 1/2 частина незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку загальною площею 249,3 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 2 663 592 грн.; 1/4 частина квартири загальною площею 79,2 кв. м, розташованої по АДРЕСА_2 378 344 грн., що разом становить 3 041 936 грн.

Таким чином, суд першої інстанції забезпечив позов на суму, що значно перевищує розмір позики.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2023 року залишити без змін.

Зазначає, що захід забезпечення позову є співмірним та необхідним для належного виконання відповідачем рішення суду, оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань.

Більш того, ОСОБА_2 просить скасувати арешт на все майно, а не на його частину.

Майнові інтереси відповідача за наявності арешту не порушуватимуться, це лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в загальному розмірі 9669,58 Євро.

В січні 2023 року ОСОБА_1 подана заява про забезпечення даного позову щляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, зокрема: на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та 1/4 частину квартири, розташованої по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , та на праві приватної власності - 1/4 частка квартири загальною площею 79,2 кв. м, розташованої по АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (аркуш матеріалів 6-7).

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Накладаючи арешт на нерухоме майно, суд першої інстанції за наявними доказами, які містилися в матеріалах справи на час розгляду заяви про забезпечення позову, правильно виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір, спір майнового характеру, врахувавши доводи позивача щодо поведінки відповідача на його звернення про добровільне повернення грошових коштів за позикою, дійшов правильного висновку, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Суд першої інстанції вірно оцінив співмірність вимог заяви про забезпечення позову із позовними вимогами позову, адже співмірність передбачає і співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Крім того, ОСОБА_2 відповідно до приписів статті 156 ЦПК України не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про заміну заходу забезпечення позову іншим майном надавши при цьому відповідні докази.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, судом першої інстанції правильно застосовано норми права, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк