Справа № 523/2564/23
Провадження №6/523/92/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2023 р. Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16, в місті Одесі подання старшого державного виконавця Другого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаша Євгенія Геннадійовича, про тимчасове обмеження у прав виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Другого Суворовському відділі державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходиться виконавче провадження №61590838 з виконання постанови №46166490 виданого 18.03.2020 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави в розмірі 84236 грн. 04 коп.

Державний виконавець Білаш Є.Г. обґрунтовує подання тим, що ОСОБА_1 на прийом до виконавця не з`являвся, про поважні причини такої неявки ані особисто, ані через представників, виконавцю не повідомлялося, декларацію про майно та доходи не надав. ОСОБА_1 вимоги рішення у встановлений строк, не виконано, заборгованість не сплачена, державний виконавець просить тимчасово обмежити право боржника у виїзді за межі України без вилучення паспортного документу.

Судове засідання у відповідності до ч.4 ст.441 ЦПК України проведено за відсутності сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за межі України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Згідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3статті 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до ст.45,46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом органами державної виконавчої служби, суд визнає помилковими.

Державний виконавець у своєму поданні не вказав чи виконане рішення суду чи ні, чи виникло у Другого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) право на стягнення виконавчого збору. Суд вважає, що лише довівши у своєму поданні дані обставини у Другого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виникає право на стягнення виконавчого збору.

Суд наголошує, що для того, щоб накласти на боржника такий виключний вид санкцій як тимчасове обмеження виїзду за кордон, заявнику необхідно було довести вищенаведені факти.

Згідно ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров`я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ч.6 ст.158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Встановлене судом унеможливлює задоволення подання щодо обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Другого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаша Євгенія Геннадійовича про тимчасове обмеження у прав виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала підписана 13.02.2023 р.

Суддя: