Провадження № 2/522/2143/23
УХВАЛА

14 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко К.І.,

розглянувши у підготовчому засідання заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ВЕДРАНА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_2 на витребування майна з чужого незаконного володіння.

21 листопада 2022 року ОСОБА_1 через канцелярію суду звернувся із заявою про забезпечення судових витрат.

Відповідача просить суд відповідно до ч. 4 ст. 135 ЦПК України, як захід забезпечення судових витрат, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які поніс та має понести відповідач у зв`язку із розглядом даної справи.

Заявлений відповідачем до забезпечення розмір судових витрат складається з витрат на правничу допомогу у розмірі 28 500 дол. США, що за курсом НБУ на момент подання вказаної заяви становить 1 042 205,10 грн. та транспортних витрат у розмірі 40 000 грн. , що разом складає 1 085 205,10 грн.

Заява відповідача мотивована тим, що позов є завідомо безпідставним, оскільки жодних підстав у позивача для витребовування у ОСОБА_1 майна немає, оскільки останній ніколи не був його власником. Окрім того, у позивача компанії ВЕДРАНА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД відсутнє у встановленому законом порядку місцезнаходження на території України. Окрім того, як зазначає відповідач, у позивача відсутнє в установленому порядку місцезнаходження на території України. Так, позивач у власності має один об`єкт нерухомого майна, що підтверджує Витяг з Реєстру нерухомості № 957 від 01.10.2022 року, однак відповідач ставить під сумнів, що зазначений об`єкт нерухомості, а саме квартира загальною площею 129,5 кв. м. дійсно належить позивачу, оскільки жодних ідентифікуючих даних щодо власника в реєстрі не зазначається. Окрім того, на думку відповідача, право власності позивача на вказаний об`єкт не заважає останньому відчужити його у будь-який момент, що зробить у майбутньому неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача.

8 грудня 2022 року від представника позивача надійшли заперечення проти заяви відповідача про забезпечення судових витрат, у якій він просить суд відмовити вказаної заяви у зв`язку з тим, що доводи, наведені відповідачем у своїй заяві про забезпечення судових витрат щодо відсутності у позивача майна на території України не відповідають дійсності,а відповідач не надав суду доказів того, що позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов.

У підготовчому засідання, яке відбулося 13 березня 2023 року, відповідач підтримав подану ним заяву та просив суд її задовольнити; представник позивача заперечував проти її задоволення, оскільки вона є невмотивованою та необґрунтованою.

Розглянувши заяву про забезпечення судових витрат, суд прийшов до наступного.

Частиною 1статті 135 ЦПК України визначено, що суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч. 4 ст. 135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

В судовому засіданні представник позивача додаткового звернув увагу суду, що позивач нещодавно набув право власності на декілька об`єктів нерухомості у м. Одесі, надав суду для огляду витяги з реєстру.

При перевірці відомостей з Державного реєстру речових прав суд встановив, що позивач є власником 7 об`єктів нерухомого майна в м. Одесі.

Суд виходить з того, що умови, за яких можуть бути забезпечені судові витрати, передбачені в абз. 2-3 ч. 4 ст. 135 ЦПК України, є альтернативними з огляду на зазначення законодавцем між ними сполучника «або», тому доведення стороною існування хоча б одної з умов може бути підставою для задоволення заяви відповідача.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таким чином, забезпечення судових витрат, відповідно до положень ч.1 ст.135 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, п.2 та п.3 ч.4 ст.135 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав, за умови наявності яких, суд має право за клопотанням відповідача зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

З урахуванням вказаних умов для забезпечення судових витрат, суд не вбачає необхідності зобов`язання позивача вносити на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу), оскільки судом встановлено, що у позивача на території України у власності є нерухоме майно, що підтверджує сам відповідач, надаючи разом зі своєю заявою від 21 листопада 2022 року Витяг з Реєстру нерухомості № 957 від 01.10.2022 року, а також представник позивача, додаючи до свого заперечення від 8 грудня 2022 року копію договору купівлі-продажу від 19.06.2021 року нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення під № 102 у будинку АДРЕСА_1 вартістю 58 080 363,00. Окрім того, у суду на даний час відсутні підстави вважати, що поданий представником позивача позов має ознаки завідомо безпідставного та має інші ознаки зловживання правом на позов, а також на теперішній час у суду відсутні відомості, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, відповідач зобов`язаний довести наявність підстав, передбачених ч.4 ст.135 ЦПК України, для забезпечення судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

Проте, суду не надано жодного доказу на підтвердження викладених у заяві обставин. Наданий позивачем орієнтований розрахунок судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи також не були ним доведені. Зокрема, відповідач не надав квитанцій про сплату витрат на правову допомогу, чеків на підтвердження заявлених сум транспортних витрат тощо. Більш того, суд наголошує на тому, що у підготовчому засіданні судом неодноразово роз`яснювалося його право у порядку статті 212 ЦПК України на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено наявність підстав, визначених у ч.4 ст. 135 ЦПК України для забезпечення судових витрат.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.135,154, 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення судових витрат відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню окремо від рішення не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 березня 2023 року.

Суддя В.В. Косіцина