Дата документу 08.02.2023
Справа № 501/2299/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 лютого 2023 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Смирнова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у загальному порядку, у м. Чорноморськ Одеської області цивільну справу № 501/2299/22

За позовом ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

третя особа: Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, місцезнаходження за адресою: одеська область, м. Чорноморськ, проспект миру, буд. 33

предмет та підстави позову: про встановлення місця проживання малолітньої дитини,

учасники справи - не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

22.08.2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (відповідач) встановлення місця проживання малолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась від шлюбних відносин з відповідачем, та постійно проживає з позивачкою. Позивач звернулась до суд та просить в судовому порядку визначити місце проживання дитини за місцем її проживання.

Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, відзив на позовну заяву не надав, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 26-31).

Третя особа надала висновок відповідно до спірного питання (а.с. 43-51).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, не надала суду заяву, про причини неявки не сповістила ( а.с. 34, 55, 60, 66, 69).

Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з`явився, відзив та заяву про відкладення судового розгляду справи не надавав (а.с. 28, 32, 32-34, 36).

Третя особа була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з`явилась, надала до суду висновок (а.с. 43-48).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09.09.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с. 14).

Ухвалою суду від 09.09.2022 року було виправлено описки в ухвалі суду про відкриття провадження (а.с. 18, 24).

Ухвалою суду від 15.12.2022 року закрито підготовче засідання т призначено справу до слухання (а.с. 14).

Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин. Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали від 12.09.2020 року, дружина змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 6).

Згідно довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_6 , батьками якої є вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно до висновку органу опіки та піклування №305 від 08.11.2022 року про встановлення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 45).

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї зазначено про належні умови проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 47-48).

Відповідно акту умов проживання, зазначено, що дитина проживає в задовільних умовах (а.с. 49).

Згідно заяви ОСОБА_2 зазначено, що він є батьком ОСОБА_3 та не заперечує, щоб його дитина проживала з матір`ю за місцем проживання (а.с. 50).

V. Оцінка Суду.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків.

Стаття 161 СК України встановлює, що спір між батьками, яки не досягли згоди про місце проживання дитини, вирішується судом.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім інтереси інших сторін.

Таким чином позовні вимоги про встановлення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст., 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272 Цивільного процесуального кодексу України, статями 140, 160, 161 Сімейного кодексу України,Суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Встановити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.