Номер провадження: 22-ц/813/4751/23
Справа № 1510/1187/12
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т.П.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Ігнатенко П.Я.,

Орловської Н.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

21 лютого 2012 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалив у зазначеній справі рішення, яким стягнув із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 22 021,26грн, судовий збір у розмірі 220,21грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 360грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2012 року рішення суду першої інстанції було змінено в частині стягнення основної суми боргу та ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 17107,30грн. В решті частині це ж рішення суду залишено без змін.

13 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого документа, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 26.10.2012 у справі №1510/1187/12 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики. В обґрунтування заявленої вимоги зазначив, що на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на його користь грошових коштів видавалися відповідні виконавчі листи, які неодноразово надавались ним для примусового виконання до Ізмаїльського відділу ДВС. Кожного разу виконавчі листи поверталися без виконання у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке можна накласти стягнення. Востаннє він звернувся до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби із запитом про стан виконавчого провадження та 22.08.2022року йому надано відповідь про те, що виконавчі листи втрачені.

Посилаючись на те, що виконавчі листи останній раз були подані ним для примусового виконання у встановлені законом строки та втрачені органом державної виконавчої служби при пересилці, в чому відсутня його як стягувача у виконавчому провадженні вина, заявник просив суд визнати поважною причину пропущення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, поновити цей строк та видати дублікат виконавчих листів для примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, виданих судом 26.10.2012року у справі №1510/1187/12, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

Ухвалою від 20 грудня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Драганов Дмитро Миколайович, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд вважав недоведеними обставини справи, зокрема щодо поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, які мають суттєве значення та, на думку скаржника, були доведені під час розгляду справи належним чином. Зазначене порушення судом норм процесуального права при оцінці доказів призвело до висновків, які обставинам справи не відповідають та суперечать закону, яким визначено, що судові рішення приймаються іменем України та є обов`язковими для виконання на території України. Скаржник зауважує, що рішення суду ОСОБА_3 не виконано, тому ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 12 Закону України Про виконавче провадження, частини першої статті 433 ЦПК України та за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2/836/11, має право на поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До апеляційного суду надійшли заяви ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 - адвоката Ковпака О.В. про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка до суду апеляційної інстанції сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що поважні причини пропуску заявником строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ним не встановлені, тому відсутні підстави як для поновлення цього строку, так і для видачі дубліката виконавчого листа.

В процесі розгляду справи суд встановив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 22 021,26 грн, судовий збір в розмірі 220,21грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн та витрати, пов`язані з оплатою парової допомоги в розмірі 360 грн. В решті частини позовних вимог відмовлено (а. с.70).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 25.05.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2012 року змінено в частині стягнення основної суми боргу, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 17 107,30 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.99-100).

Відповідно до розписки представника ОСОБА_1 адвоката СмолейС.І., виданий судом першої інстанції на підставі ухвалених у справі судових рішень виконавчий лист був отриманий нею 08.11.2012 року (а. с.103).

В серпні 2019 року ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат ДрагановД.М., звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, яка ухвалою суду від 17 грудня 2019 року була залишена без руху з тих підстав, що до заяви не додано жодних доказів втрати виконавчого листа, а також не надано довідку з Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відсутність на виконанні зазначеного в заяві виконавчого листа. Питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником не порушувалося.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2020 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа по справі №1510/1187/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу за розпискою визнано неподаною та повернуто представнику заявника (а. с.122).

На підтвердження факту втрати виконавчого листа при повторному зверненні до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заявник надав суду довідку, видану Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 22.08.2022 року за №28900, про те, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 09.09.2022 року, на примусовому виконанні в Ізмаїльському відділі державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутній виконавчий лист №1510/1187/12 від 26.10.2012 року, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . Виконавчий лист втрачено при пересилці (а. с.128).

Заперечуючи факт пред`явлення ОСОБА_1 виконавчого документа до виконання, ОСОБА_3 надав суду довідку, видану Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 04.10.2022 року за №36606, згідно із якою твердження щодо втраченого виконавчого листа у виданій ОСОБА_1 22.08.2022року в.о. начальника Відділу Парапіром А.Д. за вихідним номером 28900 довідці є помилковим у зв`язку з тим, що згідно інформації є ЄДРВП та АСВП стягувачем вищевказаний виконавчий документ не пред`являвся на примусове виконання (а. с.140).

Державний виконавець Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір А.Д. в судовому засіданні пояснив, що виконавчий документ у справі №1510/1187/12, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом 26.10.2012року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу за розпискою на виконанні у Відділі не перебуває і не перебував, виконавче провадження за ним не відкривалося.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2012 року), виконавчі документи, до яких віднесено рішення суду у цивільних справах, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого вразі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз змісту пункту 5 Розділу X III Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц, який правильно враховано судом першої інстанції відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Інформація щодо строку пред`явлення рішення суду до виконання обов`зково зазначається у виконавчому листі (стаття 4 Закону України Про виконавче провадження в редакції Закону від 02.06.2016 року та стаття 18 цього Закону в редакції від 21.04.1999року).

Законом України Про виконавче провадження, як в редакції, що діяла на час видачі судом виконавчого листа, так і в редакції Закону від 02.06.2016 року, передбачено інститут переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, за змістом якого строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання.

За загальним правилом, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (стаття 23 Закону в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа).

Аналогічні положення містить статті 12 Закону України Про виконавче провадження в редакції Закону від 02.06.2016 року, частиною шостою якої також передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Порядок вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконаня визначений статтею 433 ЦПК України, відповідно до якої у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, в законі не наведений, тому вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду. Відповідно до судової практики, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

ОСОБА_1 у підтвердження поважності причин пропуску ним строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання надав суду медичну документацію, відповідно до якої він з 2017 по 2022рік хворів та проходив курс лікування, що було перешкодою вчинити необхідні дії щодо виконавчого листа.

Проте рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2012 року набрало чинності 25.05.2012 року, тому виданий судом на виконання цього рішення виконавчий документ необхідно було пред`явити до виконання у строк до 25.05.2013 року.

Враховуючи, що заявник не підтвердив належними та допустимими доказами як факт пред`явлення ним до виконання виконавчого листа у наведений вище строк, так і факти переривання цього строку з підстав, визначених законом, а за отриманою від органу державної виконавчої служби інформацією, виконавче провадження щодо виконання виконавчого документа, який є предметом судового розгляду у цій справі, не відкривалося, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені заявником причини та надані на їх підтвердження докази, не є поважними, а тому підстави для поновлення пропущеного строку відсутні.

Згідно з пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки законом передбачено право суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, видати дублікат виконавчого листа лише якщо стягувач або виконавець звернулися з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або якщо суд поновить цей строк, що у спірних правовідносинах відсутнє, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та правильними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 і в частині видачі дубліката виконавчого документа.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних та достатніх доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи апеляційної інстанції зводяться до переоцінки доказів, які, на думку колегії суддів, оцінені судом першої інстанції з додержанням вимог статті 89 ЦПК України та переоцінки не потребують.

Та обставина, що ОСОБА_3 не виконав рішення суду, яке є обов`язковим для виконання згідно із законом, не може вплинути на висновки суду по суті заявлених ОСОБА_1 вимог, оскільки саме він повинен був вчинити визначені законом дії для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, однак цього не зробив протягом значного періоду часу (більше десяти років), який знаходиться поза межами наведених ним обставин, що за станом здоров`я були перешкодою для цього.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: П. Я. Ігнатенко

Н. В. Орловська

Повний текст постанови складено 23 березня 2023 року

Суддя Л. В. Пузанова