КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року місто Київ

Справа № 752/2177/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6083/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О. В.

суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року (постановлену у складі судді Шевченко Т. М.) про повернення зустрічної позовної заяви

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи - служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 треті особи - служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в якому просила відібрати дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 та від бабусі ОСОБА_4 та повернути дитину матері ОСОБА_3 .

В подальшому у травні 2022 року ОСОБА_3 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила відібрати малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 та від бабусі ОСОБА_4 та повернути дитину матері ОСОБА_3 ; визначити місце проживання малолітньої дитини з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 .

На адресу Голосіївського районного суду міста Києва 17 жовтня 2022 року від адвоката Незвіського Д. Я.в інтересах ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява про визначення місця проживання дитини, в якій просив суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 до досягнення дитиною 14-ти річного віку.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини - повернуто заявнику.

Не погоджуючись з такою ухвалою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року про повернення зустрічної позовної заяви та постановити нове судове рішення про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 у справі №752/2177/22, об`єднавши вимоги за позовами в одне провадження та направивши позовні матеріали справи № 752/2177/22 для продовження розгляду судом першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року є незаконною, та такою що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вказує, що висновок суду першої інстанції, про пропуск ОСОБА_2 строку на подання зустрічного позову є помилковим. Оскільки в матеріалах справи відсутня ухвала про прийняття судом заяви ОСОБА_3 про збільшення розміру позовних вимог, а зустрічний позов має подаватися саме на мотиви та вимоги заяви про збільшення розміру позовних вимог, то є очевидним той факт, що й перебіг строку на подання зустрічного позову батьком дитини ОСОБА_2 не розпочався і як наслідок правом на подання зустрічного позову на збільшені позовні вимоги заяви ОСОБА_3 (а це визначення місця проживання дитини разом із матір`ю) ОСОБА_2 міг скористатися в будь-який строк на стадії підготовчого судового засідання.

Посилається на те, що безпідставним є посилання суду першої інстанції на те, що у справі № 759/17341/20 розглянутий спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зазначає, що в зустрічному позові про визначення місця проживання дитини з батьком наявні інші обставини, крім того, предметом позову у справі № 759/17341/20 було не тільки визначення місця проживання дитини з батьком, але і передання дитини.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року відкрито провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

14 лютого 2023 року ОСОБА_3 подано до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що ОСОБА_2 пропустив строк для пред`явлення зустрічного позову, з клопотанням про поновлення пропущеного строку ні відповідач, ні його представник не звертались, доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку суду не надавали.

Крім того, відповідачем вже подавався позов про визначення місця проживання дитини з батьком, і судове рішення у такій справі набрало законної сили. Так, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2021 року у справі № 759/17341/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року та постановою Верховного суду від 28 квітня 2022 року, у задоволені позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 та передання дитини - відмовлено.

Вказує, що підставами для звернення з новим позовом про визначення місця проживання дитини не можуть бути обставини, які виникли внаслідок неправомірної поведінки позивача, що полягає у невиконанні рішення суду, при цьому звернення з новим позовом не може бути підставою для уникнення від виконання іншого остаточного рішення суду.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявикові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникли з одних правовідносин, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Повертаючи зустрічну позовну заяву суд першої інстанції вказував, що з ухвали Голосіївського районного суду м. Києві від 07 лютого 2022 року вбачається, що відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

14 червня 2022 року надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву (а. с. 68 т. 4), де відповідач ОСОБА_2 зазначив, що копію ухвали про відкриття провадження у даній справі та примірник позовної заяви з усіма додатками до неї сторона відповідача не отримала, проте фактично ознайомився з матеріалами цивільної справи 27.05.2022 року.

За таких обставин, встановлений законодавством п'ятнадцятиденний строк для подачі зустрічної позовної заяви сплинув у червні 2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 лише у жовтні 2022 року подав до суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з ним, тобто з пропуском встановленого законодавством строку для подачі такої заяви.

Дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними

Висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк на подачу зустрічного позову пропущено з огляду на таке.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України одним із спеціальних прав відповідача є право подати зустрічний позов.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Згідно з частинами першою та другою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України).

Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернулась з позовною заявою у лютому 2022 року в якій просила відібрати дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відповідачів та повернути дитину матері.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі, та роз`яснено відповідачу, що він має право надіслати відзив на позовну заявуне пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї.

23 травня 2022 року на адресу Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог в якій позивач просить відібрати малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відповідачів та повернути дитину матері ОСОБА_3 ; а також визначити місце проживання малолітньої дитини з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

26 травня 2022 року у судовому засіданні за участю відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача Незвіського Д. Я. , судом повідомлено про надходження заяви про збільшення розміру позовних вимог, про що в протоколі судового засідання міститься відповідна відмітка. Крім того з вказаного протоколу вбачається, що представник відповідача заперечує проти такої заяви (а. с. 62 та 62 зворот том 4).

Отже, стороні позивача починаючи з 26 травня 2023 року відомо про збільшення позовних вимог позивачем.

14 червня 2022 року на адресу Голосіївського районного суду міста Києва суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником ОСОБА_2 адвокатом Незвіським Д. Я. вказано, що копію ухвали про відкриття провадження у даній справі та примірник позовної заяви з усіма додатками до неї сторона відповідача не отримала, проте фактично ознайомились з ними 26.05.2022 року в приміщені суду. Крім того, зазначає, що процесуальний строк на подання відзиву слід відраховувати з 27.05.2022 року.

Таким чином, стороною позивача не заперечується той факт, що строк для подання відзиву у них відраховувався з 27 травня 2022 року та закінчувався у червні 2022 року.

Враховуючи положення ст. 193 ЦПК України, щодо строку пред`явлення зустрічного позову, такий строк закінчився 13 червня 2022 року.

Зустрічний позов був пред`явлений 17 жовтня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Посилання скаржника на те, що в матеріалах справи відсутня ухвала про прийняття судом заяви ОСОБА_3 про збільшення розміру позовних вимог, а відзив має подаватися саме на мотиви та вимоги заяви про збільшення розміру позовних вимог, і перебіг строку на подання зустрічного позову відповідачем щодо визначення місця проживання дитини ще не розпочався, відхиляються судом, з огляду на наступне.

Згідно висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року в справі № 910/16837/18, відлік строку на подання відзиву на позовну заяву та, відповідно, подання зустрічної позовної заяви пов`язується з постановленням ухвали про відкриття провадження в справі, а не зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог.

Аналогічні висновки викладені і у постанові Верховного суду від 20 липня 2022 року у справі № 237/3566/17.

Крім того, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості подати зустрічний позов про визначення місця проживання дитини до первинного позову про відібрання дитини, оскільки позови між собою були б взаємопов`язані, виникли з одних правовідносин і стосуються питання місця проживання дитини.

Також, відповідачем не зазначено жодної причини, що перешкоджала йому подати зустрічний позов починаючи з моменту як йому стало відомо про подання заяви позивачем про збільшення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі № 759/17341/20 були наявні інші обставини та предмет позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи не спростовують висновків суду про подання зустрічного позову з пропуском строку.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку про те, що набрання законної сили рішенням Святошинського районного суду м Києва від 26 липня 2021 року, яким відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову про визначення місця проживання дитини з ним, свідчить, що прийняття зустрічного позову та об`єднання позовів в одне провадження є недоцільним, колегія вважає слушними, але з огляду на те, що пропущено строк на звернення до суду з зустрічним позовом, правових підстав для скасування ухвали апеляційним судом не встановлено. При цьому, суд виходить з положень ч.2 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів встановила, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, тому, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 березня 2023 року.

Суддя доповідач О. В. Желепа

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик