_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/729/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Солтановської Ю.О.

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

31 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 494 грн. 99 коп., що є різницею між вартістю відновлювального ремонту 20 452 грн. 39 коп. за звітом СПД ОСОБА_4 і страховою виплатою МТСБУ 11 957 грн. 40 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 969 грн. 39 коп., що є різницею між вартістю відновлювального ремонту 20 452 грн. 39 коп. за звітом СПД ОСОБА_4 і фактичними витратами 28 421 грн. 78 коп. за ремонт, який виконало ТОВ АВТО ГРУП+. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12.11.2021 року о 12:50 годин на пл. Незалежності, 1 в м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ореl, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб в результаті здійснив зіткнення з автомобілем Renault, державний номер НОМЕР_2 , який отримав механічні ушкодження, в той час як автомобіль, яким керував ОСОБА_2 не зазнав пошкоджень, тому що був обладнаний тягово-зчіпним пристроєм для причепу, саме з цим пристроєм було зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 .

Зазначає, що 17.12.2021 року Київським районним судом м. Одеси прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 947/37505/21, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Оскільки цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на час вчинення ДТП не була застрахована та він відмовився оплатити ремонт автомобіля, позивач спочатку звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, після чого МТСБУ було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування на користь Позивача в розмірі 11 957 грн. 40 коп.

Зазначає, що МТСБУ було укладено договір з СПД ОСОБА_4 про проведення оцінки відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного ізносу та відповідно висновку експерта № 81886 від 3.15.2022 р. СПД ОСОБА_4 встановлено, що вартість відновлювального ремонту складає 20 452 грн. 39 коп., але після застосування коефіцієнту фізичного зносу щодо вартості нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, розмір збитків, що підлягає під страхове покриття склав 11 957 грн. 40 коп.

Також вказує, що експертом СПД Бурмістр В.В., не була врахована необхідність фарбування суміжних, непошкоджених елементів автомобіля при фарбуванні нових, які було змінено замість пошкоджених, експерт СПД ОСОБА_4 розглянув вартість відновлення лише пошкоджених елементів без врахування супутніх робіт необхідних для повернення транспортному засобу вигляду, який був до ДТП. Цією невідповідністю обумовлена різниця у 7 969 гри. 39 коп. між вартістю відновлювального ремонту за звітом СПД ОСОБА_4 і ТОВ АВТО ГРУП+, а саме, за даними СТО РЕНО витрати на ремонт склали 28 421 гри. 78 коп., а за звітом СПД ОСОБА_4 - 20 452 грн. 39 коп.

Позивач стверджує, що відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу було проведено у повному обсязі, фактичні витрати склали 28 421 грн. 78 коп., що на 16 464 грн. 38 коп. перевищує виплачену йому страхову виплату. Таким чином, Позивачем була визначена сума збитку непокритого страховою виплатою.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 07.12.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

27 січня 2023 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позов ОСОБА_2 , в якому просив відмовити у задоволенні позову.

Також 27.01.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надала до суду клопотання, в якому просила закрити провадження по справі.

20 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 надав до суду заперечення на відзив на позов.

Ухвалою суду від 06.03.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про закриття провадження по справі було відмовлено.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача суму матеріального збитку.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на те, що позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, помилково зазначаючи суму відновлювального ремонту автомобіля без врахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 , виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 належить автомобіль марки RENAULT модель MEGANE SCENIC, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

12 листопада 2021 року о 12:50 годин, на пл. Незалежності, 1 в м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем OPEL, державний номер НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 «Правил дорожнього руху України», рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT, державний номер НОМЕР_2 . Від дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2021 року по справі № 947/37505/21 якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на час вчинення ДТП не була застрахована, позивач звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно довідки № 1 від 25.03.2022 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір відшкодування складає 11 957,40 гривень.

Згідно Наказу № 81886 та довідки № 1 від 25.03.2022 року, МТСБУ здійснило на користь потерпілої особи ОСОБА_1 регламентну виплату на суму 11 957,40 гривень, про що також зазначає позивач.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що на теперішній час відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу було проведено у повному обсязі, фактичні витрати склали 28 421 грн. 78 коп., що на 16 464 грн. 38 коп. перевищує виплачену йому страхову виплату.

Так, згідно наданого рахунка-фактури № АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акту виконаних робіт № АГ-00000878 від 02.01.2022 року, вартість відновлювального ремонту складає 29 328, 98 гривень, що було сплачено позивачем, що підтверджується квитанціями від 12.11.2021 року та від 07.02.2022 року.

У вищезазначених рахунку фактурі та акті виконаних робіт перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлювального ремонту автомобіля, а саме: фара передня ліва-зняття/встановлення; бампер передній зняття/установка; крило переднє ліве зняття/установка; крило преднє ліве розбирання/збирання; двері предня ліва заміна; двері передня ліва розбирання/збірка; двері задня ліва зняття/установка; двері задні ліві розбирання/збірка; крило переднє ліве ремонт; усунення перекосу двері передньої лівої; підбір кольору; підготовка до фарбування металевих деталей; підготовка до фарбування металевих деталей; накладка двері передньої лівої фарбування; дверь передня ліва фарбування; дверь задня ліва фарбування; крило переднє ліве покраска; поріг лівий фарбування; полірування пофарбованих деталей; мийка автомобіля.

СПД ОСОБА_4 03.15.2022 року було виготовлено звіт № 81886 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого: вартість відновлювального ремонту КТЗ RENAULT SCENIC, державний номер НОМЕР_2 , визначена за витратним підходом, складає 20 452,39 грн., ринкова вартість КТЗ RENAULT SCENIC, державний номер НОМЕР_2 , визначена за порівняльним підходом, може складати 169 070,96 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ RENAULT SCENIC, державний номер НОМЕР_2 станом на 24.12.2021 року дорівнює з врахуванням ПДВ на запасні частини, без врахування ВТВ 11.957, 40 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.4. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (далі - «Методика»), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарноївартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Саме такі правові висновки наведені в Постанові ВСУ № 6-49цс14 від 04 червня 2014 року.

Слід звернути увагу, що з наданої позивачем схеми ДТП, яка сталася 12.11.2021 року о 12 год. 50 хв. в м. Одесі, пл. Незалежності, 1, складеної інспектором патрульної поліції, вбачається, що ТЗ ОСОБА_1 , автомобіль марки «RENAULT», державний номер НОМЕР_2 , отримав такі механічні пошкодження: вм`ятина на лівій двері з пошкодженням лакофарбового покриття.

При цьому, на ТЗ відповідача ОСОБА_2 , державний номер НОМЕР_1 , взагалі відсутні буд-які пошкодження внаслідок ДТП.

Дані про пошкодження транспортних засобів підтвердили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується їх підписами на схемі ДТП.

На підставі аналізу наведених доказів, суд приходить до висновку, що надані рахунок фактура № АГ-000112520 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року, в яких перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача, не співпадають з пошкодженнями, які були отриманні автомобілем позивача під час ДТП та зафіксованими в схемі ДТП.

Крім того, з наданого позивачем звіту та фото його пошкодженого автомобіля, зроблених 24.12.12.2021 року оцінювачем ОСОБА_4 , а також протоколу огляду, вбачається відсутність пошкоджень перелічених у рахунку фактурі № АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акті виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року.

Суд також бере до уваги рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року (справа № 947/9216/22) по справі ОСОБА_1 до МТСБУ та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

У вищезазначеному рішенні суд дійшов висновку, що оскільки рахунок фактура № АГ-000112520 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року не підтверджують розмір заподіяних збитків транпортному засобу «RENAULT», державний номер НОМЕР_2 , саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.11.2021 року о 12 год. 50 хв. в м. Одесі, пл. Незалежності, 1, тому вони не є належними доказами та не приймаються судом до уваги.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.10.2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року залишив без змін.

Отже, звертаючись до суду із даним позовом, позивач надав ті самі докази, що і при розгляді справи № 947/9216/22, так як надані позивачем фотографії (а.с.94-102) не можуть бути доказами підтвердження суми спричиненої йому шкоди.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що стороною позивача не надано суду будь-яких доказів на підтвердження оцінки транспортного засобу, вартості матеріального збитку, вартості відновлювального ремонту та втрати товарної вартості автомобіля якому було завдано механічних пошкоджень,

Крім того, в ході розгляду справи стороною позивача не було заявлено будь-яких клопотань, зокрема призначення у справі відповідної експертизи.

Інших доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог в частині підтвердження суми, пред`явленої до стягнення в якості відшкодування відновлювального ремонту та товарної вартості автомобіля, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, матеріали справи не містять, та будь-яких клопотань щодо їх витребування стороною позивача в ході розгляду справи заявлено не було.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про правильність пред`явленої суми до стягнення, в якості відшкодування відновлювального ремонту, завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Керуючись ст.ст.15, 16, 22, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273,280-284 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 13.03.2023 року