РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року

м. Рівне

Справа № 572/1423/21

Провадження № 22-ц/4815/12/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Майданіка В. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Крижов В. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог Сарненський районний відділ

державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м. Львів)

розглянув у закритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненськкого районного суду Рівненської області від 28 січня 2022 року у складі судді Ведяніної Т. О., ухвалене в м. Сарни Рівненської області о 10 годині 12 хвилин, повний текст рішення складено 04 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , Сарненський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання батьківства. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що орієнтовно з 2018 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 , із якою у позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . На час народження дитини ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , через що дитину було записано як ОСОБА_7 , а батьком дитини був записаний відповідач ОСОБА_2 . Зазначав, що як відповідачем, так і матір`ю дитини визнається факт батьківства позивача щодо вказаної вище дитини, однак, внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини без судової процедури неможливо, що і стало підставою для звернення із цим позовом до суду. Просив суд визнати його батьківство відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язавши Сарненський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши із нього відомості про батька ОСОБА_2 , зазначивши прізвище дитини ОСОБА_8 , вказавши батьком дитини ОСОБА_1 .

Рішенням Сарненськкого районного суду Рівненської області від 28 січня 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що місцевий суд, ухвалюючи рішення, вказав, що жодних належних та допустимих доказів того, що позивач є батьком дитини судом не добуто. Також суд, як одну з підстав для відмови у позові, вказав на те, що позивач відмовився від проведення молекулярно-генетичної експертизи. Стверджує, що такі висновки суду є помилковими. Зазначає, що відповідно до судової практики у подібних правовідносинах підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від відповідної особи, в тому числі спільне проживання, ведення спільного господарства, спільне виховання та утримання дитини, тощо. У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 , мати дитини, визнала ту обставину, що ОСОБА_1 є батьком дитини. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, вказані позивачем є недоведеними, оскільки ним не надано жодного належного та допустимого доказу батьківства щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а пояснення позивача не є достатніми доказами в обґрунтування заявлених вимог.

Однак з таким висновком місцевого суду апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 10 грудня 2004 року. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 липня 2018 року вказаний шлюб розірвано.

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 28 березня 2019 року, ОСОБА_9 є його матір`ю, а батьком дитини вказано ОСОБА_2 , який на час народження дитини перебував у шлюбі з матір`ю дитини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 07 вересня 2019 року, про що Сарненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області зроблено актовий запис №264.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Частиною 1 статті 129 СК України визначено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вказує, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

За загальним правилом саме висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Водночас, згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З метою сприяння стороні у забезпеченні її прав, судом першої інстанції під час судового провадження роз`яснено позивачеві його обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, шляхом проведення молекулярно-генетичної експертизи, в зв`язку із чим оголошувалась перерва для надання можливості отримати з цього приводу правову допомогу. Позивач від проведення такої експертизи відмовився, пославшись на відсутність коштів.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції за клопотанням позивача була проведена судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза, на вирішення якої поставлено питання: чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народжений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

Проведення судово-генетичної експертизи доручено експертам Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (вул. Винниченка, 43, м. Луцьк, 43025).

Згідно Висновку експерта № СЕ-19/103-22/7876-БД від 06.12.2022 року Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народжений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з імовірністю 99,999999997%.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються , зокрема, висновками експертів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Встановлені обставини справи, проаналізовані норми закону, які регулюють правовідносини щодо визнання батьківства, в тому числі і щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, враховуючи результати проведеної у справі судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, визнання відповідачем батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 28 січня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , Сарненський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Сарненський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виключити відомості із актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про батька ОСОБА_2 , та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши прізвище дитини « ОСОБА_8 », вказавши батьком дитини ОСОБА_1 .

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді:

Майданік В. В.

Шимків С. С.