Справа № 132/3064/21
Провадження № 22-ц/801/467/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ставнійчук С. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 рокуСправа № 132/3064/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач Глинська сільська рада,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Калинівська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Ставнійчук С. В. у м. Калинівці, повне рішення складено 20 грудня 2022 року,

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Глинської сільської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Калинівської ради про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона працювала завідувачем ЗДО «Сонечко» с. Глинськ з 10 грудня 2010 року по 10 серпня 2020 року. Рішенням 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради від 08 серпня 2020 року позивачку звільнено з роботи за вчинення аморального проступку з 10 серпня 2020 року. Оскільки протягом 2020 року між ОСОБА_1 та сільським головою склалися неприязні стосунки, тому 17 червня 2020 року він викликав поліцію, стверджуючи, що ОСОБА_1 разом з колегами розпивала спиртні напої на робочому місці. Пізніше ОСОБА_1 стало відомо про складення відносно неї протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а 14 липня 2020 року постановою адміністративної комісії при виконкомі Глинської сільської ради № 3 позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 179 КУпАП.

Вказану постанову ОСОБА_1 оскаржила і рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2021 року її було визнано протиправною та скасовано.

Після набрання чинності зазначеним рішенням позивачка звернулася до Глинської сільської ради із запитом про отримання трудової книжки, копії рішення про звільнення та до відділу освіти Калинівської міської ради про отримання довідки про розмір середнього заробітку, однак відповіді отримала зі значними запізненнями.

Тому ОСОБА_1 з урахуванням уточнення позовних вимог просила суд поновити строк на звернення із позовом; визнати протиправним та скасувати рішення 53 сесії 7 скликання 08 серпня 2020 року про звільнення її з посади завідувачки ЗДО «Сонечко» с. Глинськ за вчинення аморального проступку несумісного з продовженням даної роботи з 10 серпня 2020 року; поновити її на посаді завідувачки КЗ «Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» с. Глинськ»; стягнути з Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 серпня 2020 по дату ухвалення рішення та судові витрати у справі. Рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, вирішено питання судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд встановив, що звільнення ОСОБА_1 не було законним, проте звернувшись із позовом 23 вересня 2021 року, вона пропустила передбачений законом місячний строк, оскільки була звільнена з роботи на підставі рішення від 08 серпня 2020 року, дізналась про нього 10 серпня 2020 року, однак від отримання копії наказу про звільнення відмовилася. Зазначені позивачкою причини пропуску строку суд визнав неповажними. У стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд відмовив, оскільки ця вимога є похідною від вимоги про поновлення на роботі.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій зазначає, що оскільки обчислення місячного строку на звернення до суду починається із дня отримання трудової книжки або наказу про звільнення, а відповідач досі не видав їй цих документів, тому констатуючи порушення порядку звільнення, суд мав поновити строк на звернення із позовом, тому ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Жовмір Л. В., викладене в апеляційній скарзі підтримали, просили її задовольнити.

Представники Глинської сільської ради та Калинівської міської ради, до апеляційного суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справу повідомлялися належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає вимогам закону.

По справі встановлено наступне:

09 грудня 2010 року ОСОБА_1 призначено на посаду завідуючої дошкільним навчальним закладом с. Глинськ на підставі наказу начальника відділу освіти Калинівської районної державної адміністрації від 08 грудня 2010 року №429-к (том 2, а. с. 40-41).

Як видно із Акта № 3 від 17 червня 2020 року, складеного сільським головою ОСОБА_2 , секретарем Глинської сільської ради ОСОБА_3 , головним бухгалтером Глинської сільської ради ОСОБА_4 , землеміром Глинської сільської ради Кравчук ТОМ В., 17 червня 2020 о 12 год. 50 хв. завідуюча ДНЗ «Сонечко» ОСОБА_1 під час свого робочого часу розпивала спиртні напої в дитячому садочку і перебувала на своєму робочому місці у дошкільному закладі в нетверезому стані, про що свідчила її порушена координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота та її загальна поведінка, яка не відповідає поведінці працівника державної установи та керівника дошкільного закладу. Дати письмові або усні пояснення ОСОБА_1 відмовилася. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за направленням установи у супроводі сільського голови, однак ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду. Акт складено у присутності ОСОБА_1 , яка відмовилася його підписувати (том 1, а. с. 104).

Відповідно до Протоколу №1 зборів трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ Калинівського району від 16 липня 2020 липня встановлено, що ОСОБА_1 , завідуюча ДНЗ «Сонечко» та виконуюча виховні функції, вчинила аморальний проступок, несумісний з перебуванням на посаді завідуючої-вихователя ДНЗ (том 1, а. с. 105-109).

Рішенням зборів первинної профспілкової організації ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ Калинівського району, оформленого протоколом №1 від 05 серпня 2020 року та постановою №1 первинної профспілкової організації ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ Калинівського району від 05 серпня 2020, за поданням Глинської сільської ради від 16 липня 2020, надано дозвіл Глинській сільській раді на звільнення завідуючої-вихователя ОСОБА_1 з займаної посади на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП, а саме вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (том 1, а. с.115-116,117).

08 серпня 2020 року рішенням 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1235 ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючої-вихователя на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП, за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи з 10 серпня 2020 року. Зобов`язано секретаря сільської ради видати трудову книжку та оголосити конкурс на заміщення вакантної посади.

Підставою для прийняття рішення зазначено постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району від 14 липня 2020 №3, протокол №1 зборів трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ від 16 липня 2020, лист №1 від 06 серпня 2020 року голови первинної профспілкової ДНЗ «Сонечко» ОСОБА_5 «Про надання дозволу на звільнення» (том 1, а. с. 12).

10 серпня 2020 року землеміром Глинської сільської ради ОСОБА_6 , бухгалтером ДНЗ «Сонечко» ОСОБА_7 , кухарем ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ ОСОБА_8 , вихователем ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ ОСОБА_9 було складено Акт про відмову завідуючої ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ зробити відмітку про ознайомлення в рішенні Глинської сільської ради №1235 від 08 серпня 2020 року «Про звільнення завідуючої-вихователя ОСОБА_1 з займаної посади» (том 1, а. с. 103).

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2021 року за № 132/2403/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 14 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 179 КУпАП (том 1, а. с. 23-27).

23 квітня 2021 року позивачка звернулася із заявою до Начальника відділу освіти, молоді та спорту Калинівської ОТГ, в якій просила видати довідку про розмір середнього заробітку, письмову інформацію про місце перебування її трудової книжки та видати наказ про її звільнення з посади завідуючої ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ (том 1, а. с.16).

13 травня 2021 року Відділ освіти, молоді та спорту Калинівської міської ради надав відповідь № 01-11/476 на звернення ОСОБА_1 , відповідно до змісту якої трудова книжка, видана на її ім`я на обліку у відділі освіти, молоді та спорту Калинівської міської ради не перебуває. Книги наказів відділу освіти та спорту Калинівської райдержадміністрації здані в архів. Надано довідку про розмір середнього заробітку (том 1, а. с.15).

Згідно з довідкою від 25 травня 2021 року №260 виданою Глинським старостинським округом Калинівської міської територіальної громади трудова книжка ОСОБА_1 не була передана у Глинський старостинський округ (том 1 а. с. 11).

07 липня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу освіти із заявою про надання довідки про розмір середньої заробітної плати, на що отримала відповідь від 07 липня 2021 №96 про те, що розмір її середньодобової заробітної плати становить 255, 64 грн (том 1, а. с. 19-20).

27 липня 2021 ОСОБА_1 звернулася до Калинівського міського голови із заявою, у якій зазначила, що у червні 2021 року від сільського старости с. Глинськ отримала копію рішення 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області про її звільнення. Просила надати їй інформацію щодо реорганізації Глинської сільської ради шляхом приєднання до Калинівської міської ради, а також рішення про те, що Калинівська міська рада є правонаступником Глинської сільської ради з наданням копій відповідних рішень (том 1, а. с. 17).

06 вересня 2021 року ОСОБА_1 було надано відповідь за № 02-12-1471, зі змісту якої видно, що 23 грудня 2020 року прийнято рішення 2 сесії 8 скликання № 90 «Про початок реорганізації, зокрема, Глинської сільської ради шляхом приєднання до Калинівської міської ради Калинівського району Вінницької області» та внесені відповідні записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про початок реорганізації відповідних сільських рад, в тому числі і Глинської сільської ради. На даний час передавальний акт по Глинській сільській раді не затверджено, запис про припинення Глинської сільської ради до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено (том 1, а. с.18).

На підставі рішення 12 сесії 8 скликання Калинівської міської ради № 2255 від 22.09.2021 року «Про зміну складу засновників, перейменування та затвердження статутів закладів дошкільної освіти Калинівської міської територіальної громади в новій редакції» змінено склад засновників комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» с. Глинськ шляхом виключення зі складу засновників Глинської сільської ради та включення до складу засновників Калинівської міської ради, перейменовано комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» с. Глинськ на заклад дошкільної освіти «Сонечко» с. Глинськ Калинівської міської ради Вінницької області (том 1, а. с.179-181).

Між сторонами виник спір про визнання незаконним та скасування рішення про звільнення позивачки, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку, зокрема, вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

Частиною другою статті 54 Закону України «Про освіту» встановлено, що педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані, зокрема: сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти прагнення до взаєморозуміння, миру, злагоди між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам.

Частиною шостою статті 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що особи, винні в порушенні цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь зобов`язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у ряді своїх постанов, зокрема, у постановах від 16 січня 2018 року у справі 1519/2-661/11, від 07 травня 2018 року у справі № 243/8522/17, на які посилався суд першої інстанції у своєму рішенні, а також у постанові від 09 червня 2021 року у справі № 138/1966/18.

Термін «аморальний проступок» є оціночним поняттям, оскільки не конкретизований законодавцем, а тому суду як правозастосовному органу надано можливість на свій розсуд надавати оцінку на підставі встановлених обставин справи щодо того, чи є ті чи інші діяння аморальним проступком. Зокрема, аморальним проступком можна вважати діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечать змісту трудової функції конкретного працівника.

При вирішенні справи суд першої інстанції вірно покликався на постанови Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 243/5802/16-ц, від 05 вересня 2019 року у справі № 697/2520/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 495/47/18, відповідно до висновків у яких зазначено, що підставою для звільнення за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України є не будь-який аморальний проступок, а такий, що несумісний із продовженням цієї роботи. Оскільки законодавцем не визначено критеріїв визначення межі між проступками, сумісними і не сумісними з продовженням роботи, тому суд зобов`язаний з метою виконання завдання цивільного судочинства самостійно надати оцінку і встановити, чи є аморальний проступок, за який звільнено працівника, таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади уповноваженим органом Глинською сільською радою. Підставою для прийняття оскаржуваного рішення 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради №1235 про звільнення ОСОБА_1 зазначено: постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 14 липня 2020 року №3, протокол №1 зборів трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ від 16 липня 2020 року, лист №1 від 06 серпня 2020 року голови первинної профспілкової організації ДНЗ «Сонечко» Кучевської В. М. «Про надання дозволу на звільнення».

Постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 14 липня 2020 року №3, на підставі якої було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 , була скасована рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2021 року як протиправна. Рішення набрало законної сили 26 березня 2021 року (т.1 а. с. 23-27).

Із протоколу №1 зборів трудового колективу ЗДО «Сонечко» с. Глинськ від 16 липня 2020 року неможливо встановити кількість працівників ЗДО «Сонечко», які голосували за звільнення ОСОБА_1 , оскільки на заборах були присутні трудові колективи інших установ без зазначення кількості.

Окрім тогопід час прийняття рішення звільнення було порушено право позивачки на участь у процесі прийняття рішення, оскільки питання звільнення ОСОБА_1 з займаної посади було повторно внесено на голосування 53 сесії 7 скликання ради 08 серпня 2020 року, після того як вперше рішення ради не було прийнято і позивачка покинула сесію, що підтверджено показами самої ОСОБА_1 та свідків, а із результатів поіменного голосування 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради від 08 серпня 2020 щодо питання звільнення позивачки рішення прийнято простою більшістю голосів з числа присутніх депутатів сільської ради видно, що напроти прізвищ трьох депутатів наявні два записи щодо результатів голосування «за» та «утримався». Запис «утримався» закреслено, з проставленням відмітки «виправленому вірити».

Відтак районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 з підстав наведених у рішенні 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради №1235 від 08 серпня 2020 № 1235 не може вважатися законним, оскільки вони не знайшли свого підтвердження, а постанова адміністративної комісії скасована у судовому порядку.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновленні на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Встановивши, що звільнення ОСОБА_1 було незаконним, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову через пропущення нею строку на звернення до суду.

Так, частиною першою статті 233 КЗпП України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, було визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі покликається, на те, що суд мав поновити строк звернення до суду, оскільки належним чином завірену копію наказу про звільнення та оформлену трудову книжку їй досі не видали, а місячний строк на звернення до суду юридично прив`язаний саме до вказаних подій, а не моменту ознайомлення із наказом шляхом його оголошення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У постанові Верховного Суду від 30 липня 2021 року у справа № 263/6538/18 (провадження № 61-1619св20) зазначено, що у статті 234 КЗпП України не передбачений перелік поважних причин для поновлення строку, їх поважність визначається судом в кожному випадку залежно від конкретних обставин. Як поважні причини пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

КЗпП України не містить положень про порядок обчислення строків, тому в цьому випадку слід керуватися статтею 9 ЦК України про те, що у разі, якщо відносини не врегульовані іншими актами законодавства, зокрема, у трудових відносинах, слід застосовувати положення цього кодексу (субсидіарне регулювання).

У постанові від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц (провадження № 61-7914св19) Верховний Суд вказав, що за встановленими обставинами позивач був ознайомлений із наказом про звільнення 04 липня 2017 року, а звернувся до суду 09 серпня 2017 року, Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про обрахування строку оскарження наказу саме з моменту ознайомлення із ним позивача. У такому висновку Верховний Суд врахував, що позивач використовував відповідні заходи захисту своїх прав, тому Суд вирішив, що права позивача не були порушені саме неотриманням ним копії оскаржуваного наказу про звільнення, адже формальне розуміння закону не може бути вищим за ідею справедливості.

За обставинами справи, що переглядається, про зміст рішення 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1235 від 08 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 достовірно дізналася 10 серпня 2020 року на робочому місці, яке було доведено до її відома у присутності свідків, що не заперечується позивачкою, проте вона відмовилася поставити відмітку про ознайомлення з цим рішенням, про що 10 серпня 2020 року було складено відповідний акт. Тобто, позивачка мала можливість отримати копію цього рішення 10 серпня 2020 року, протилежного нею не доведено.

Окрім того із запиту ОСОБА_1 до Калинівського міського голови від 27 липня 2021 року (том 1, а. с. 17) вбачається, що копію рішення 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області про звільнення вона отримала у червні 2021 року, про що вона сама ж зазначає.

Отже, станом на червень 2021 позивачка отримала рішення про її звільнення, тому за відсутності інших відомостей про дату отримання ОСОБА_1 копії рішення про звільнення, апеляційний суд виснує, що принаймні із червня 2021 року розпочався перебіг місячного строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, проте із позовом до суду ОСОБА_1 звернулася лише 29 вересня 2021 року.

Також у ході судового розгляду у суді першої інстанції встановлено, що трудову книжку ОСОБА_1 з її слів отримала на руки з відділу освіти близько двох років тому, однак доказів її здачі до Глинської сільської ради матеріали справи не містять. Отже, покликання ОСОБА_1 на те, що копію рішення про звільнення відповідач їй досі не видав є безпідставними.

Окрім того апеляційний суд зауважує, що звернення позивачки в різні інстанції для витребування доказів не можуть вважатися непереборними причинами, які перешкоджали зверненню до суду за захистом свого права, оскільки як вірно зазначив районний суд в оскаржуваному рішенні, не доведено, що такі дії не могли бути вчинені в рамках судового розгляду цієї справи.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 відмовилась від отримання копії рішення про звільнення 10 серпня 2020 року під час його оголошення, що підтверджено матеріалами справи, а також отримавши копію рішення про звільнення у червні 2021 року, звернулася із позовом до суду лише 23 версеня 2021 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що місячний строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі сплинув, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відтак, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції розглянув спір з додержанням норм матеріального та процесуального права на підставі повного з`ясування обставин, які мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Тому відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Вирішуючи питання судових витрат відповідно статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, судові витрати за перегляд справи у апеляційній інстанції слід залишити за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 364, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, залишити за нею.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. С. Панасюк

Т. Б. Сало