Справа № 643/1056/23
Провадження № 4-с/643/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Майстренко О.М. , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , -

В С Т А Н О В И В:

08.02.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова із скаргою, в якій просить визнати протиправними дії головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та скасувати постанову про зміну реєстраційних даних від 26.12.2022 року .

Оглянувши матеріали скарги, вважаю за необхідне відповідно до положень ст. 185 ЦПК України залишити її без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 КПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлення судом (ст. 449 ЦПК України).

Частиною першою статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 451 ЦПК України суд, у разі встановлення обґрунтованості скарги, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

На підставі п. 17 вищезазначеної Постанови, сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України до скарги на дії державного виконавця застосовуються загальні правила позовного провадження із врахуванням особливостей, передбачених Розділом VII ЦПК України.

Суд зауважує, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, положеннями ст. 447 ЦПК України чітко передбачено, чиї дії може бути оскаржено та коли, а саме дії конкретного державного виконавця, вчинені під час виконання судового рішення, діями або бездіяльністю якого порушені права особи, яка звертається із скаргою, або дії іншої посадової особи органу ДВС.

За правилами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У порушення зазначених вимог цивільного процесуального законодавства України, заявником не додано до скарги доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги.

Так, заявником у скарзі містяться посилання на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухваленого 02.06.2021 року , постанову про зміну реєстраційних даних від 26.12.2022 року .

Водночас, до матеріалів скарги заявником не додано наведених вище доказів, на які в обґрунтування заявлених вимог скарги посилається заявник.

Крім того, у своїй скарзі ОСОБА_1 не зазначає, який саме головний державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції порушив його права , не зазначає стягувача та боржника, не вказує коли саме він дізнався про порушення своїх прав, не зазначає дату отримання постанови державного виконавця.

У прохальній частині скарги, не чітко викладений зміст вимоги щодо зобов`язання державного виконавця до вчинення дій у відповідності до способу захисту прав та інтересів боржника, передбаченого законом.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви (скарги) постановляє ухвалу про залишення позовної заяви (скарги) без руху.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків скарги протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк скаргу вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Майстренко О.М.