Ухвала

23 березня 2023 року

м. Київ

справа № 947/10654/21

провадження № 61-3250ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 посилався на те, що в період з січня 2017 року до грудня 2019 року позивачем перераховано на банківські рахунки відповідача грошові кошти на загальну суму 89 722,00 грн про що свідчать довідки Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») від 11 березня 2020 року, платіжне доручення АТ КБ «Приватбанк», квитанції MONOBANK довідки Universal Bank від 11 березня 2020 року.

Позивач ОСОБА_4 посилався на те, що за проханням ОСОБА_3 перерахував ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 66 163,74 грн, про що свідчать квитанції MONOBANK довідки Universal Bank від 16 листопада 2020 року.

Переказуючи вищевказані кошти, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали, що таким чином повертають борг за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 29 грудня 2016 року та 26 грудня 2017 року.

Враховуючи те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 січня 2021 року у цивільній справі № 725/6475/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, вищезазначена сума в рахунок погашення боргу не була зарахована, позивач ОСОБА_3 вважав, що ОСОБА_1 набув гроші в сумі 89 772,00 грн, без достатньої правової підстави, а тому повинен їх повернути.

Позивач ОСОБА_4 також вважав, що ОСОБА_1 набув грошові кошти в сумі 66 163,74 грн, перераховані ним за проханням ОСОБА_3 на користь відповідача, без достатньої правової підстави, а тому повинен їх повернути.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2022 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 . Ухвлено в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 безпідставно отримані грошові кошти в сумі 66 163,74 грн. В решті рішення залишено без змін.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у лютому 2023року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 155 935,74 грн (89 772,00 грн + 66 163,74 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди з оцінкою судом апеляційної інстанції зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак