ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3305/23 Справа № 201/3991/22 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (суддя першої інстанції Федоріщев С.С.),

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2022 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 54705,47 грн.; витрати на проведення евакуації транспортного засобу в сумі 4500 грн., витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 2000 грн., витрати на проведення комп`ютерної діагности в сумі 648 грн., та моральну шкоду в сумі 30000 грн., а всього на загальну суму 91853,47 грн., а також стягнути із ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП в сумі 16732,91 грн. та моральну шкоду в сумі 30000 грн., а всього на загальну суму 46732,9 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду від 08 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄДРОПУ 30115243) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 54705 грн. 47 коп., витрати на проведення евакуації транспортного засобу в сумі 4500 грн., витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 2000 грн., витрати на проведення комп`ютерної діагностики в сумі 648 грн., та моральну шкоду в сумі 30000 грн., а всього на загальну суму 91853,47 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП в сумі 16732 грн. 91 коп. та моральну шкоду в сумі 30000 грн., а всього на загальну суму 46732,9 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та всупереч фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції безпідставно прийняв в якості доказу звіти № 119 від 10.12.2021 року та № 119/1 від 24.12.2021 року , оскільки вони складені не експертом, а лише автотоварознавцем, дані звіти не можуть бути визнані допустимими доказами.

Наголошує на тому, що позивач та відповідач дійшли спільної згоди, щодо розміру страхового відщкодування, відповідно домовленостей. Цей розмір становить 75294,53 грн., в тому числі 4500 грн витрати на евакуацію транспортного засобу.

Також зазначає, що сума стягнення моральної шкоди у розмірі 30000 гривень є завищеною.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просила рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року скасувати в частині задоволених до неї позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_1 .

Від представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що під час ухвалення рішення, судом першої інстнції не було порушено норми цивільного законодавства, а висновки суду узгоджуються з нормами матеріального права, підстави для скасуання рішення суду першої інстнції відсутні.

ОСОБА_4 , просила рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року залишити без змін та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Від Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 138586,38 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2684 х 100 = 268400), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 , а тому саме в цій частині рішення буде здійснюватись апеляційний перегляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягая частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 вересня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: Subaru Forester, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 . В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Згідно Постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 р. (справа № 204/7193/21), водія ОСОБА_1 було визнано винною у вчинені даної ДТП та притягнуто до відповідальності, в порядку ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду набрала чинності 26 листопада 2021 року, та не оскаржувалась у встановленому законом порядку. (а.с.17).

На момент ДТП автомобіль Subaru Forester, д.р.н. НОМЕР_2 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-204681507, що виданий ПрАТ «СГ «ТАС».

Як вбачається із даного полісу, страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 130 000,00 грн., розмір франшизи складає 0 грн. 00 коп. (а.с.16)

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», позивач надав 05 листопада 2021 року заяву на виплату страхового відшкодування та весь пакет документів (а.с.18).

Згідно Звіту № 119 від 10 грудня 2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових становить 312271,34 грн., що перевищує ринкову вартість, яка становить 265246,45 грн., та дає можливість зробити висновок про недоцільність відновлення досліджуваного КТЗ з економічної точки зору, за таких обставин вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП становить 265246,45 грн. (а.с.28-45).

Згідно протоколу технічного огляду транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , ОСОБА_1 була присутня під час його проведення, своїм підписов вона засвідчила характер та об`єм пошкоджень у транспортному засобі Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_3 , зауваження з її боку в протоколі відсутні.

11 листопада 2021 року ПрАТ «СГ «ТАС» здійснила позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 75294 грн. 53 коп. (а.с.51).

16 грудня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Запорізької регіональної дирекції АТ «СГ «ТАС» із претензією з приводу недоплати страхового відшкодування у розмірі 54705 грн. 47 коп., оскільки граничний розмір суми страхового відшкодування згідно полісу № ЕР204681509 становить 130000 грн., та 4500 грн. за послуги евакуатора (а.с.24-25).

Згідно Акту надання послуг від 08 вересня 2021 року ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_3 були понесені витрати в сумі 4500 грн. на евакуацію транспортного засобу Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з вул. Камчатська в м. Дніпро до вул.. Дніпровські Пороги м. Запоріжжя.

Згідно Звіту № 119/1 від 24 грудня 2021 року ринкова вартість автомобіля Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_3 з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих при ДТП, станом на 07.09.2021 року складає 118513 грн. 54 коп. (а.с.46-48).

За складання Звіту щодо визначення розміру майнової шкоди в результаті пошкодження КТЗ Ford Fusion д.р.н НОМЕР_3 ОСОБА_3 сплатив ПП ОСОБА_8 2000 грн., про що свідчить квитанція № 119 від 01.12.2021 року, а також за проведення комп`ютерної діагностики Ford Fusion д.р.н. НОМЕР_3 після ДТП на СТО ТОВ «ХХ-МОТОРС» ОСОБА_3 сплатив 648 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № Ар-000003968 від 03.12.2021 року та квитанцією № 0.0..1 від 03.12.2021 року

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 , суд першої інстнції дійщов висновку, що оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням та зазначив, що завдання відповідачкою позивачу моральної шкоди у розмірі 30000 грн. доведено обставинами справи.

Апеляційний суд частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Subaru Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 07 вересня 2021 року відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР204681509 застрахована в ПрАТ «СК «ТАС», де страхувальником зазначена ОСОБА_1 , строк дії полісу з 28 червня 2021 року по 27 червня 2022 року; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000 (сто тридцять тисяч) гривень, розмір франшизи нуль.

З висновку Звіту № 119 виконаного 10 грудня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 на замовлення позивача на підставі договору від 23 листопада 2021 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07 вересня 2021 року, за цінами, що діяли на час пошкодження складає 265246 грн. 45 коп. У звіті зроблено висновок про недоцільність відновлення досліджуваного КТЗ з економічної точки зору, оскільки вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу більше ринкової вартості.

Згідно висновку Звіту № 119/1 від 24.12.2021 року суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 ринкова вартість автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_3 з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих при ДТП, станом на 07 вересня 2021 року, оцінено у розмірі 118513,54 грн.

Ринкова вартість автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_3 з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих при ДТП, станом на 07 вересня 2021 року, у розмірі 118513,54 грн. визначена у встановлений законом спосіб сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності.

Задовольняючі позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 16732,91 грн, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, оскільки Законом та правовими висновками Верховного Суду передбачено,що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження№ 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження№ 61-12032св19). підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того що, виконані Звіти у справі в яких встановлена вартість пошкодженого майна є безпідставними та зводяться до незгоди із рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що ні в суді першої інстнції ні в апеляційній відповідачкою не було заявлено клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи.

Оскільки вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки, як винної особи, на користь позивача різниці між розміром матеріальної шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 16732,91 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Стаття 4 Закону визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до пункту 5, пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сума моральної шкоди у розмірі 30000 грн.. є завищеною позивачем та жодними доказами не підтверджена, окрім того, апеляційний суд вввжає, що суд першої інстанції під час задоволення позовної вимоги, не взяв до уваги той факт, що сума моральної шкоди двічі перевищує матеріалну шкоду, що, не узгоджується з принципами співмірності та розумності.

За таких обставин Апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року підлягає зміні в частині стягнення моральної шкоди, а саме зменшення суми з 30000 грн. до 10000 грн, в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Також підлягає перерозподілу судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Представником позивача в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про стягнення з відповідачки витрат на правину допомогу.

Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

- договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність);

- за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

- як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

- адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

- відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Так на підтвердження здійснених вілповідачем витрат на професійну правничу допомогу надано: АКТ приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги № 2205020-01 від 20.05.2022 року та Додаткову угоду № 3 до договору від 20.052022 року.

Детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару за договром від 20.05.2022 року, з якого вбачається, що вартість наданих послуг, а саме підготування іскладання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 коштує 2000 грн.

На підтвердження оплати послуги представником позивача було долучно до відзиву квитанцію до прибуткового касового оредра № 25 на суму 2000 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір про надання юридичних послуг, детальний опис послуг, а також акт приймання виконаної роботи підтверджують понесені витрати та є належним чином обґрунтованими, а тому клопотання про стягнення з відповідачки правчниої допомоги у сумі 2000 гривень підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями .141. 259, 374, 367, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 567,65 грн.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави судовий збір в сумі 638,88 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська