Постанова

Іменем України

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 605/601/21

провадження № 61-11161св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Федюшин Олег Миколайович, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права власності на спадкове майно.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , яка за життя (14 травня 2008 року) склала на її користь заповіт.

Позивачка вказує, що після смерті спадкодавця Підгаєцькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 214/2011 на підставі її заяви про прийняття спадщини № 425 від 19 вересня 2011 року.

Від нотаріуса їй стало відомо, що 03 вересня 2010 року ОСОБА_4 склала заповіт на корить онука - ОСОБА_2 .

В подальшому позивачці також стало відомо, що в січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Підгаєцького районного суду Тернопільської області із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

В ході розгляду справи № 605/18/21 нею було отримано копію заяви ОСОБА_2 від 15 червня 2012 року про прийняття спадщини за заповітом та про видачу свідоцтва про право на спадщину, що була зареєстрована за № 570/4-1397-12 другим секретарем з консульських питань Посольства України в Королівстві Іспанія Негода А. А. Проте, відповідачем було пропущено строк на звернення із вказаною заявою.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 червня 2021 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду.

Позивачка зазначає, що відповідач, як спадкоємець за заповітом, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_4 не проживав, у передбачений законом строк для прийняття спадщини не подав нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, на думку позивачки, ОСОБА_2 є таким, що спадщину не прийняв, оскільки вказана заява не була подана до Підгаєцької державної нотаріальної контори для долучення до матеріалів спадкової справи, а відтак не створює жодних правових наслідків.

З огляду на викладене, позивачка вважає, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 , як така, що у передбачений законом строк для прийняття спадщини звернулася до нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, Підгаєцькою державною нотаріальною конторою було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (лист-відповідь № 486/01-16 від 01 вересня 2021 року).

Виходячи із вищенаведеного, позивачка задля реалізації своїх спадкових прав вважала за необхідне звернутися до суду із цим позовом.

Окрім цього, позивачка вбачала необхідність у встановлені факту родинних відносин.

Так, згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 жовтня 2018 року, позивачка зазначена як ОСОБА_1 , а її мати як ОСОБА_5 .

У паспорті громадянина України НОМЕР_2 від 14 жовтня 2004 року позивачка зазначена як ОСОБА_1 , однак матір позивачки у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 зазначена як ОСОБА_4 .

Внаслідок наведених розбіжностей немає підтвердження того, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 , що унеможливлює оформлення спадщини позивачкою після померлої матері.

З урахуванням викладених обставин просила суд, встановити факт родинних відносин про те, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на спадкове майно.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка самовільно залишила залу судового засідання, при цьому розгляд справи не було закінчено, а позивачка заяву про розгляд справи за її відсутності не подала.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Яворський А. В. оскаржив її в апеляційному порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Яворського А. В. задоволено.

Ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції передчасно залишив заяву без розгляду, оскільки ОСОБА_1 та її представник адвокат Яворський А. В. з поважних причин не були присутні у судових засіданнях, завчасно повідомивши суд про причини неявки.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

08 листопада 2022 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Федюшина О. М. через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року.

В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом оскаржена постанова ухвалена з порушення норм цивільного процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

17 лютого 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2023 року справу призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржена постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Разом із тим, частиною першою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки

в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (пункти 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України).

Пунктом 2 частини третьої статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно частини шостої статті 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання.

Норма частини шостої статті 223 ЦПК України пов`язує право суду залишити позовну заяву без розгляду за таких умов: позивач був присутній в судовому засіданні, зокрема, його особу було встановлено в підготовчій частині судового засідання; позивач залишив зал судового засідання з власної ініціативи, не бажаючи брати участі в засіданні; розгляд справи не було закінчено; позивач не подав заяви (усної чи письмової) про розгляд справи за його відсутності.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права власності на спадкове майно та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01 липня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 18 липня 2022 року.

В судове засідання, призначене на 18 липня 2022 року позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про відкладення судового засідання. Розгляд справи було судом відкладено на 28 липня 2022 року.

В судовому засіданні 28 липня 2022 року позивачка ОСОБА_1 була присутня (її представник був відсутній), її особу було встановлено в підготовчій частині судового засідання, позивачка залишила зал судового засідання з власної ініціативи, не бажаючи брати участі в засіданні, розгляд справи не було закінчено, позивачка не подала заяви про розгляд справи за її відсутності.

Приймаючи до уваги викладене суд першої інстанції обґрунтовано встановив обставини, передбачені цивільним процесуальним законом як підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки згідно з вказаними вище вимогами ЦПК України суд має право залишити позовну заяву без розгляду за відсутності позивача (або його представника), який не подавав заяви про розгляд справи без нього і повторно не з`явився в судове засідання чи покинув його до закінчення розгляду справи.

При таких обставинах суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права власності на спадкове майно без розгляду.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на вказане належної уваги не звернув та скасував законну та обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин справи, а тому це судове рішення, відповідно до статті 413 ЦПК України, необхідно залишити в силі, а постанову апеляційного суду - скасувати.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Федюшиним Олегом Миколайовичем, задовольнити.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року скасувати.

Ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов