Дата документу 13.03.2023
Справа № 501/3769/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

учасники справи - не з`явились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 28.12.2022 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 69369,00 грн.

Позов мотивований тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.05.2022 стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.06.2021 і до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення ніким не оскаржувалось та набуло законної сили.

На підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження про виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.05.2022.

Відповідач несвоєчасно сплачував стягнуті з нього аліменти, у зв`язку з чим за період з червня 2021 по жовтень 2022 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 69369,00 грн.

Вказані обставини змусили позивачку звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач відзиву на позов не надав, 28.02.2022 надав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та зменшення розміру неустойки (пені) до 34684,50 грн., посилаючись на те, що:

- витрати на правову допомогу не є фактичними та обгрунтованими;

- розрахунок позивача щодо пені є неправильним;

- відповідач почав сплачувати борг;

- відповідач здійснює утримання своєї матері.

Представник позивача 09.03.2023 надав до суду пояснення до клопотань відповідача, просить суд відмовити відповідачу у зменшенні витрат на правову допомогу та стягнення пені.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Розгляд справи здійснювався судом в порядку спрощеного позовного провадження, явка сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, представники сторін просили суд здійснити розгляд справи без їх участі, про що надали до суду відповідні заяви (а.с.63, 64-65).

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із тим, що проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження здійснювалося без виклику учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.05.2022 стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.06.2021 і до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-15).

На підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження про виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.05.2022 (а.с.16-18).

Відповідач несвоєчасно сплачував стягнуті з нього аліменти, у зв`язку з чим станом на 01.11.2022 у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 69369,00 грн. (а.с.21).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконував покладний на нього ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно.

За таких обставин суд доходить до висновку про наявність передбачених ст.196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

В позові позивачем наведено розрахунок заборгованості по аліментах, складений державним виконавцем Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області (а.с.19-20).

Вказаний розрахунок містить розмір поточних аліментів, які підлягали до сплати відповідачем щомісячно період з червня 2021 по жовтень 2022 року.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем в позові надано розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів, який здійснений з урахуванням даних розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області. Розмір пені позивачем обчислено, виходячи із суми несплачених відповідачем аліментів за кожен місяць окремо з моменту порушення відповідачем свого обов`язку щодо їх сплати - з червня 2021 по жовтень 2022 року.

Згідно розрахунку загальний розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів у період з період з червня 2021 по жовтень 2022 року складає 239586,75 грн. (а.с.2).

Дослідивши наведений розрахунок, суд вважає, що розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів обчислений позивачем відповідно до формули наведеної у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Однак, відповідач не погоджується з відповідним розрахунком, посилаючись на відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів та наводить свій розрахунок за період з 12.05.2022 по 30.10.2022, який складається з загального розміру 130 481,40 грн.

Разом з тим, враховуючи, що ч.1 ст.196 СК України встановлено граничний розмір пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд не переходить до оцінки та дослідження правильності цих розрахунків та доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів у розмірі 69369,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, суд критично сприймає доводи сторони відповідача щодо зменшення розміру неустойки пені з підстав того, що відповідач здійснює утримання своєї матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка через похилий вік не взмозі повністю себе утримувати, оскільки відповідачем не надано доказів стану здоров`я матері, потреб у її лікуванні, тощо.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Отже, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, відшкодування його вартості покладається на відповідача у розмірі 992,40 грн.

Крім того, позивач в позові просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, які згідно квитанції складають 7000,00 грн.

Разом з тим, суд доходить до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині з наступних підстав.

Стаття 134 ЦПК України передбачає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Як вбачається з позову, позивач при подачі позову до суду, в самому позові навів орієнтовний розрахунок витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, заявником надано:

- ордер серії ВН №1212076 від 16.12.2022 (а.с.24);

- копію договору про надання правничої правової допомоги (а.с.25);

- розрахунок витрат на послуги, надані адвокатом (а.с.22);

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №140 від 16.12.2022 (а.с.23).

Відповідно до розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи становить 7000,00 грн., яка складається з (а.с.22):

- консультація адвоката - 500,00 грн.;

- підготовка до складання позовної заяви, тощо - 1500,00 грн.;

- складання позовної заяви, тощо - 2000,00 грн.;

- участь адвоката в судових засіданнях при розгляді справи 3000,00 грн.

Разом з тим, вказаним розрахунком не вказано загальний час, витрачений адвокатом та заявником не надано акту виконаних робіт за фактично надані послуги.

Положення частини 9 статті 141 ЦПК, якими керується суд при вирішенні питання про відшкодування судових витрат у цій справі, допускають часткове відшкодування таких витрат.

Представник відповідача заперечує проти розміру судових витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн., просить суд їх зменшити до 3500,00 грн.

Отже, враховуючи конкретні обставини цієї справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданого обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги заперечення відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, складність справи, розгляду даної цивільної справи в спрощеному провадженні, без проведення судових засідань, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу до 3500,00 грн. від попередньо заявленої суми.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи судом у розмірі 3500,00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліментів на утримання дитини у розмірі 69369,00 грн. та витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи судом у розмірі 3500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 13 березня 2023 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко