РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

при секретарі судового засідання - Ваврисевич О.О.,

за участю: заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису щодо кривдника,

ВСТАНОВИВ

16 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника в порядку ст. 350-4 ЦПК України, в якій просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно свого чоловіка ОСОБА_3 , заборонивши останньому: наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до ОСОБА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням разом з дітьми перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 31.08.2007 вона перебуває з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з ОСОБА_3 не склалося, а тому в цей час у провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. Вказує, що вона страждає від психологічного та фізичного домашнього насильства зі сторони ОСОБА_3 , який постійно переслідує її, здійснює психологічне насильство, з`являючись у стані алкогольного сп`яніння вчиняє дебоші, лякає дітей, наносить матеріальну шкоду: вибиває двері, ламає меблі в квартирі, пошкодив електроприлади, у зв`язку з чим вона змушена постійно викликати працівників поліції. У Володимир-Волинському міському суді Волинської області знаходяться на розгляді справи про адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_3 , передбачені ст. 173-2 КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини заявниця ОСОБА_1 вважає, що існує вірогідність продовження вчинення домашнього насильства, а тому просила заяву задовольнити та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року на підставі вказаної заяви відкрито провадження у цивільні справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала свою заяву, просила її задовольнити в повному обсязі, та додатково пояснила, що на теперішній час вона разом з дітьми проживає у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить їй та чоловікові ОСОБА_3 . Останній не проживає в квартирі з 27.12.2022, після того як він 24.12.2022, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, влаштував вдома черговий скандал, ображав її, побив посуд та електроприлади, і вона вимушена була вигнати його з квартири та забрати ключі. Зазначила, що протягом останніх п`яти років ОСОБА_3 , кожні 7-10 днів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки, під час яких погрожує їй фізичною розправою, б`є її, тягає за волосся. Ці сварки посилилися з листопада 2022 року, коли ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю почали вимагати продати спільну квартиру. Вона просить заборонити ОСОБА_3 наближатися до неї та місця її проживання, проте не проти і ніколи не була проти спілкування чоловіка з дітьми.

Представник заявниці ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала вимоги ОСОБА_1 та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти заяви категорично заперечував, посилаючись на її безпідставність. Одночасно зазначив, що з 27.12.2022 він дійсно проживає у своїх батьків, за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки дружина, після останньої сварки, зажадала від нього віддати ключі та залишити їх спільну квартиру. Дружина постійно сама провокувала конфлікти, як це сталося останнього разу, але він не погрожував їй фізичною розправою, не застосовував до неї фізичне насильство, меблі не ламав та двері не вибивав. З того часу він постійно приходив в квартиру тверезим, бачився з дітьми, брав їх до себе додому, хоча дружина спочатку була проти цього. Вказує що він активно приймає участь у вихованні дітей, постійно надає дружині гроші на їх утримання.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні також заперечила проти заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, оскільки на її думку обставини, викладені в заяві, не відповідають дійсності та не доведені. Вважає, що конфлікт між подружжям спровокований штучно, через наявність між ними майнового спору з приводу їх спільної квартири.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Подружжя має двох малолітні дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 лютого 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

На теперішній час заявниця ОСОБА_1 разом з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 323390764 від 20.02.2023 вказана вище квартира належить на праві спільної часткової власності заявниці ОСОБА_1 та заінтересованій особі ОСОБА_3 .

На підставі пояснень учасників справи суд встановив, що заінтересована особа ОСОБА_3 до 27.02.2022 також проживав у вказаній квартирі разом з дружиною та дітьми. З 27.02.2022 по теперішній час ОСОБА_3 проживає в будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки заявниця попросила його піти з квартири та забрала ключі від дверей. Заявниця не перешкоджає йому бачитися з дітьми.

Згідно листів Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області від 30.01.2023 №1694/52/01-2023 та від 09.02.2023 № 2431/52/01-2023 заявниця ОСОБА_1 тричі зверталася до поліції, а саме: 20.11.2022 - з приводу вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 , який в стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно, вибиває двері; 24.12.2022 - також з приводу вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 , який в стані алкогольного сп`яніння лякає дітей, пошкодив електроприлади та меблі у квартирі; 30.01.2023 - з приводу того, що ОСОБА_3 не виконує обов`язків по догляду за спільною дитиною.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , мати заявниці, суду пояснила, що з 18 грудня 2022 року вона періодично проживає із дочкою за адресою: АДРЕСА_1 . 24 грудня 2022 року її зять ОСОБА_3 прийшов додому в нетверезому стані, поводив себе агресивно, бив посуд, кидався на дочку битися, у зв`язку з чим діти забрали її до себе в кімнату. При цьому були також присутні брат ОСОБА_3 з дружиною. Дочка, дивлячись на таку поведінку чоловіка, вимушена була викликати поліцію. Після того як поліція поїхала, ОСОБА_3 пішов разом з братом, але через деякий час повернувся додому та ліг спати. Наступного дня ОСОБА_3 , перебуваючи в нетверезому стані, знову влаштував скандал. 30 грудня 2022 року він разом з матір`ю забрав свої речі з квартири, а вже 31.12.022 її дочка замінила замок на дверях. Зазначила, що її дочка боїться чоловіка, і що існує реальна загроза застосування ним до дочки насильства.

Свідок ОСОБА_9 , мати заінтересованої особи, в судовому засіданні пояснила, що в 2021 році вона за свої кошти купила сину та невістці квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , але договір дарування на квартиру не оформлювала. Після покупки квартири у ОСОБА_10 з ОСОБА_11 почалися сварки. Зазначила, що її син не зловживає спиртними напоями. Вона особисто не бачила, щоб син бив ОСОБА_10 . Лише одного разу була свідком як син розбив чашку, через те, що ОСОБА_10 його спровокувала на конфлікт. Наприкінці 2022 року вона забрала сина до себе додому для того, щоб не травмувати дітей. В середині січня 2023 року мати ОСОБА_10 запропонувала продати квартиру, або обміняти, але невістка на це не погодилася.

Свідок ОСОБА_12 , брат заінтересованої особи, в судовому засіданні пояснив, що одного вечора, коли він з дружиною був у свого брата вдома, то став свідком словесної сварки між братом та його дружиною, яка через це викликала поліцію. Що було причиною конфлікту, він не знає. Зазначив, що під час сварки брат не виявляв агресії стосовно ОСОБА_10 . Коли поліція поїхала, вони з братом пішли випити кави. Згодом брат повернувся додому та ліг спати. Наступного дня він разом з батьком приїхав до брата й побачив, що той перебуває у нетверезому стані. Брат та ОСОБА_10 знову сварилися, а тому вони з батьком вирішили забрати ОСОБА_11 до себе, щоб припинити скандал, але брат хотів залишитися вдома. Також свідок вказав, що жодного разу він не бачив щоб брат бив ОСОБА_10 .

Відповідно до ст..3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 вказаного Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини першої статті 1 зазначеного вище Закону).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини першої статті 1 зазначеного вище Закону).

До спеціальних заходів протидії домашньому насильству належать такі: терміновий заборонний припис стосовно кривдника, обмежувальний припис стосовно кривдника (пункти 1, 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункти 4-6 частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду

від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20,

від 17 листопада 2021 року у справі № 755/937/21.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_3 заявниця аргументує вчиненням ним психологічного та фізичного насильства щодо неї.

Оцінивши наявні у справі докази, які були надані учасниками справи та досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявниця не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо неї внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останньої обмежувального припису.

Звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо дружини, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом (постанови ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) та № 361/1110/20 (провадження № 61-10458св20).

Надану заявницею постанову Володимир-Волинського міського суду від 28.02.2023 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним домашнього насильства, яке мало місце 24.12.2022, суд не приймає до уваги при ухваленні рішення у справі, оскільки вказана постанова винесена у відсутність ОСОБА_3 та на час розгляду цієї справи не набрала законної сили. Сам ОСОБА_3 дізнався про наявність вказаної постанови лише під час розгляду цієї цивільної справи.

Напроти, пояснення учасників справи та свідків свідчать лише про наявність неприязнених відносин між сторонами конфлікту через відсутність взаємопорозуміння в питанні користування спільною квартирою.

Крім того, встановлені в ході судового розгляду обставини, а саме те, що подружжя більше двох місяців проживає окремо, та протягом цього часу між ними не виникали конфліктні ситуації, а також те, що заявниця не перешкоджає чоловікові приймати участь у вихованні дітей, на думку суду також свідчать про відсутність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_3 у майбутньому домашнього насильства щодо дружини.

Суд звертає увагу на те, що безпідставне задоволення заяви може призвести до порушення права власності ОСОБА_3 на квартиру, де зараз проживає заявниця разом із дітьми, оскільки вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства, у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому відсутні підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці, у зв`язку з чим слід відмовити у видачі обмежувального припису.

Разом з цим, суд роз`яснює заявниці, що вона не позбавлена права повторно звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису за наявності відповідних підстав.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст.265, 350-6 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису щодо кривдника, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя А.М.Лутай