Дата документу 31.01.2023Справа № 554/4454/21
Провадження № 2/554/2463/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

з участю секретаря судового засідання Закори Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Державної казначейської служби про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, прохала захистити її конституційне право на компенсацію моральної шкоди, заподіяної незаконними діями і неправомірною бездіяльністю відповідача ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві, застосувавши при розгляді позову практику Європейського суду з прав людини і національного суду України і стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 19263,00 грн., яка заподіяна відповідачем Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтава в результаті незаконних дій і бездіяльності. Також прохала стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію матеріальних збитків в розмірі 10737,00 грн., яка заподіяна відповідачем Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтава в результаті незаконних дій і бездіяльності, які полягають у витраченому часі на складання процесуальних документів ( упущена вигода ).

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що в жовтні 2007 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її сім*я - чоловік ОСОБА_3 , сини ОСОБА_4 1994 р.н., ОСОБА_5 2004 р.н. незаконно заселились у службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка почала спілкуватись з родиною, оскільки мешкали в кв. АДРЕСА_2 за вказаною адресою Згодом, з`ясувалось. що сім`ї неблагонадійна, спілкування припинила. 28 квітня 2009 року група підлітків затримала, побила, пограбувала неповнолітнього (на той час) сина позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сім годин він знаходився на вулиці без свідомості. Прийшов до тями о 4.00 ранку 29.04.2009 року. Уся родина ОСОБА_7 , заявниця мати, батько і син звернулись до міліції за допомогою. Було розпочато дослідчу перевірку. Під час перевірки матір учасника подій повідомила про те, що працівники міліції узяли хабар від батьків підозрюваних, і після цього почались фальсифікації матеріалів перевірки. ОСОБА_2 , як сусідка, в якості свідка надала показання відносно сина ОСОБА_1 ОСОБА_6 , які булі дуже ганебні, непристойні і неправдиві. За наслідками дослідчої перевірки заступником прокурора Жовтневого району м. Харкова В. Лимарем було порушено кримінальну справу № 25090112 від 17 листопада 2009 року відносно сина ОСОБА_1 ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України «групове хуліганство», але групу не було вказано. 19 листопада 2009 року слідчий Манілкін В.В., заступник начальника слідчого відділу Жовтневого РВ ХГУ ГУ МВС України в Харківській області узяв справу до провадження,

а 30 листопада 2009 року призупинив досудове слідство, виніс постанову у якій встановив, що по кримінальній справі всі необхідні слідчі дії виконані. Особи, які вчинили злочин, не встановлені. Згідно акту судово-медичного дослідження № 2172 від 30 квітня 2009 року ХОБСМЕ ОСОБА_6 було нанесено 50 тілесних ушкоджень. Згідно рапорту оперуповноваженого Снурнікова Ігоря Євгеновича Начальнику Жовтневого РВ Коврігіну B.C. за вчинення хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_6 були затримані троє осіб.

На думку позивачки, ОСОБА_8 сфабриковав матеріали досудового слідства кс № № 25090112, що підтверджується документами: а саме, місцем події зазначено школу СШ № 59, яка розташована в м. Харкові на вулиці О. Революції, що є службовим підробленням, оскільки школа 59 знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . 05.08.2010 року за № 764-09 прокурор Жовтневого району м. Харкова О. Лесенко надав відповідь з наступним: за порушення вимог кримінально-процесуального законодавства пі дчас проведення досудового слідства по кримінальній справі № 25090112 стосовно заступника начальника Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_8 порушено дисциплінарне провадження. 27.06.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - сусідкою з квартири АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою, відбулась сварка, яку спровокувала ОСОБА_9 , її неправомірні дії не припинялись тривалий час і з приводу сварки ОСОБА_1 викликала наряд міліції, зателефонувавши на лінію «102». Згодом прибув наряд міліції, ОСОБА_1 їх прізвища не спитала, працівники міліції були у формі. Капітан міліції власноруч записав пояснення ОСОБА_1 , вона прочитала їх вголос та підписала. Заяву вона не підписувала зовсім. На стадії дослідчої перевірки за фактом виїзду наряду міліції, а саме матеріалів ЖРЗПЗ-5325 від 27.06.2010 року, матеріали ЖРЗПЗ-5329/1 від 14.06.2012 року, матеріали ЖРЗПЗ- 5325/1 від 14.06.2012 року ОСОБА_1 отримала копії документів: протокол-заяву за підписом начебто ОСОБА_1 , але цю заяву вона не підписувала зовсім, та пояснення, які начебто відбирав ОСОБА_10 , але ОСОБА_10 не приїздив на виклик 27.06.2010 року, тому він не записував пояснення. Ці пояснення були за підписом ОСОБА_1 , підпис якої був сфальсифікований, і підписаний іншою особою. Почерк в заяві та поясненнях належить ОСОБА_8 . В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.06.2012 року щодо матеріалів ЖРЗПЗ-5329/1 від 14.06.2012 та у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.06.2012 року щодо матеріалів ЖРЗПЗ-5325/1 від 14.06.2012 року встановлено, що відносно ОСОБА_1 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України, начебто ОСОБА_1 нанесла травму голову громадянці ОСОБА_2 , але ОСОБА_1 цей злочин не вчиняла, це був наклеп на неї. Дві постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.06.2012 року щодо матеріалів ЖРЗПЗ-5329/1 від 14.06.2012 року та щодо матеріалів ЖРЗПЗ-5325/1 від 14.06.2012 року повністю ідентичні, і відрізняються тільки номерами: ЖРЗПЗ-5329/1 і ЖРЗПЗ-5325/1.

Щоб захистити честь і гідність ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою до суду. 23 травня 2013 року Октябрський районний суд м. Харкова виніс ухвалу по справі № 2012/8552/2012, згідно якої позов залишено без розгляду, оскільки відповідач ОСОБА_2 не заявлялась в судове засідання, і позивач ОСОБА_1 подала заяву про залишення позову без розгляду, оскільки вважала, що вона не може захищати свою честь і гідність при відсутності відповідача по справі.

10.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою до Начальника слідчого відділу Новобаварського відділу поліції, у якій просила звернутися до керівництва слідчого управління та начальника ГУНП в Харківській області та поставити питання щодо звільнення з лав національної поліції заступника начальника слідчого відділу ОСОБА_8 під керівництвом якого фабрикуються кримінальні провадження. За скаргою ОСОБА_1 були відібрані пояснення у ОСОБА_8 , у яких він стверджує, що ОСОБА_1 є психічно хвора людина, що спростовується довідкою КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16» від 07.12.2018 року та від 12.03.2012 року, якими підтверджується, що до психіатрів ОСОБА_1 не зверталась, на обліку не перебувала. У своїх поясненнях ОСОБА_8 приписує ОСОБА_1 , що вона начебто скаржиться, що ОСОБА_8 керує організованим злочинним угрупованням та є організатором вбивства її сина, чого ОСОБА_1 ніколи не зазначала у своїх поясненнях.

Почерк пояснення ОСОБА_8 і почерк протоколу-заяви та пояснення від 27.06.2010 року, які начебто відібрані (написані) ОСОБА_11 , ідентичні почерку ОСОБА_8 , і службове підроблення, вчинене ОСОБА_8 , - це факт. У зв`язку з вищевказаними фактами ОСОБА_1 звернулась 28.01.2019 року із заявою про вчинення злочину до Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 В. Грюк. 30.01.2019 року заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 В. Грюк своїм листом повідомив, що відомості, викладені у вказаній заяві не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки в них не зазначені достатні обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, які охоплюються поняттям, визначеним у ст. 11 КК України та ч 5 п. 4 ст. 214 КПК України.

Не погодившись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернулась із скаргою до суду. 08 лютого 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Харкова Курило Володимир Олександрович (справа № 639/705/19) виніс ухвалу, якою зобов`язав прокурорів Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 в порядку ст.214 КПК України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчими Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000052 від 12.02.2019 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 366 КК України, яке розпочато на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Харкова від 08.02.2019 року, якою зобов`язано прокурорів Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення за фактом службового підроблення протоколу прийняття заяви від 27.06.2010 року ОСОБА_1 , пояснення від 27.06.2010 року ОСОБА_1 , які підписано іншою особою. 20.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась із клопотанням до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань Тимошка В.В. щодо призначення експертизи почерку у кримінальному провадженні № 0000052.

18.06.2019 р. слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава Ліснича Ольга Миколаївна винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання, в якому зазначила, що заявником не доведено, а в клопотанні взагалі не зазначено, яке значення мають для кримінального провадження обставини, які планується встановити в результаті проведення вказаної експертизи.

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_1 звернулась із скаргою до суду.

23.07.2019 р. слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави виніс ухвалу (справа № 554/1361/19), якою скаргу задовольнив частково, скасував постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Лісничої О.М. від 18.06.2019 року в кримінальному провадженні № 0000052 від 12.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.366 КК України, про відмову у задоволенні клопотання. Зобов`язав слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.05.2019 року.

Таким чином, протиправні дії відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава тривали з 20.05.2019 року по 23.07.2019 р., а всього 2 місяці З дні. В основу розрахунку моральної шкодии покладено наукове дослідження ОСОБА_12 , яке було опубліковано в наукової статті «Визначення розміру презюмованої моральної шкоди у світлі адаптації методики О. М. Ерделевського до законодавства України», що була надрукована під рубрикою «стаття номера» у фаховому виданні Харківського національного університету внутрішніх справ «Право і безпека», матеріали якого можуть використовуватися при захисті дисертаційних робіт. Так, відповідно до цієї наукової статті, презюмований розмір моргільних страждань за 1 день відповідає 0,0005 умовних одиниць (далі скорочено, - у.о.) відшкодування за методикою ОСОБА_13 у перші три місяці після психотравм) ючої ситуації, розмір яких співставляється із відшкодуванням моральної шкоди у розмірі 0,5 державних прожиткових мінімумів з врахуванням інфляції (далі скорочено, - ПМ) або грошовій компенсації за 0,1 бал стресу за шкалою Холмса і Раге, а після сплину трьох місяців до 1 року моральна компенсація за 1 день неправомірних дій по відношенню до позивача становить 0,15 ПМ або 0,03 б. стресу за шкалою Холмса і Раге, а після сплину 1 року - 0,05 ПМ за 1 день моральних страждань або 0,01 б. стресу за шкалою Холмса і Раге. Станом на 01.01.2018 р. ПМ (з врахуванням інфляції) складає 2 547 грн. Відшкодування за

1 бал стресу за шкалою Холмса і Раге станом на 01.01.2019 р. складає - 8888 грн. інфляція за 2019 рік становить - 1,041. Відшкодування за 1 бал стресу за шкалою Холмса і Раге станом на 01.01.2020 р. складає 9252 грн. З врахуванням інфляції, станом на 01.01.2021 р. відшкодування моральної шкоди за 1 бал стресу за шкалою Холмса і Раге становить: 9715 грн. Розрахунок презюмованого морального стресу: 63 дні * 0,1 б. = 6,3 бала стресу за шкалою Холмса і Раге. Розрахунок презюмованої моральної шкоди за цю подію 6,3 б. * 9715 грн. = 61 204.5 грн. в цінах станом на 01.01.2021 р.

Щоб не виконувати судове рішенгя від 23.07.2019 року щодо повторного розгляду клопотання щодо призначення експертизи від 20.05.2019 року, слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, Ліснича Ольга Миколаївна заднім числом 10.07.2019 року року винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання, а супровідний лист про надсилання цієї постанови був відправлений 20.09.2019 р.

Не погодившись із зазначеною постановою про відмову в задоволенні клопотання, ОСОБА_1 звернулась із скаргою до Октябрського районного суду м. Полтави. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Лісничої О. М. від 10 липня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання повернуто особі, яка її подала. Вказане рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до Октябрського районного суду м. Полтави поза межами строку визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, а саме 07 листопада 2019 року, не порушуючи при цьому питання про поновлення пропущеного строку на звернення зі скаргою. Тому зазначена скарга була повернена на підставі ст. 304 КПК України.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій прохала скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року. ОСОБА_1 . Скаргу мотивувала тим, що рішенням районного суду прийнято з порушенням вимог норм КПК України, не з`ясовано усіх фактичних обставин справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, до розгляду справи суд дійшов формально. Порушив її право на справедливий суд, передбачень ст. ст. З, 6 Конвенції про захист прав людини.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року скасовано ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року та призначено новий розгляд слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави скарги ОСОБА_1 на постанову про відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні № 30000052 від 12 лютого 2019 року.

Ухвалою від 08 січня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави (справа № 554/1361/19) скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого відділу слідчого управління Територіального улравління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Лісничої О.М. від 10.07. 2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадження №00000052 від 12.02.2019 року задовольнив. Скасував постанову слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Лісничої О.М. від 10.07.2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадження №00000052 від 12.02.2019 року.

Таким чином, протиправні дії відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава тривали з 24.07.2019 р. по 08.01.2020 року, а всього 5 місяців 15 днів. Розрахунок презюмованого морального стресу: (90 днів * 0,1 б. + 75 днів * 0,03 б.) = 11,25 балів стресу за шкалою Холмса і Раге. Розрахунок презюмованої моральної шкоди за цю подію 11,25 б. * 9715 грн. = 109 294 грн. в цінах станом на 01.01.2021 р. 12 лютого 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов A.B. виніс постанову про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року. 16.03.2020 року в.о. начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління у місті Полтава, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області Фальченко Денис Вікторович сповістив заявницю, що на даний час підстав для скасування вищезазначеного рішення слідчого не вбачається. Але вже через декілька днів Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління у місті Полтава, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури

Харківської області Калмиков Олексій Антонович 27 березня 2020 року прийняв постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Таким чином, протиправні дії відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава тривали з 12.02.2020 року по 27.03.2020 року, а всього 44 днів. Розрахунок презюмованого морального стресу: 44 дні * 0,1 б. = 4,4 бала стресу за шкалою Холмса і Раге. Розрахунок презюмованої моральної шкоди за цю подію 4,4 б. * 9715 грн. = 42 746 грн. в цінах станом на 01.01.2021 р.

10 квітня 2020 року (через 13 днів після скасування) слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов Артур Володимирович виніс постанову про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв*язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

12 травня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави (справа № 554/1361/19) прийняла ухвалу, якою скасувала постанову слідчого другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонова А.В. про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Таким чином, протиправні дії відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава триваїи з 28.03.2020 року по 12.05.2020 року, а всього 1 місяць 15 днів. Розрахунок презюмованого морального стресу: 46 днів * 0,1 б. = 4,6 бала стресу за шкалою Холмса і Раге. Розрахунок презюмованої моральної шкоди за цю подію 4,6 б. * 9715 грн. = 44 689 грн. в цінах станом на 01.01.2021 р.

29 травня 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов Артур Володимирович виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв*язку з закінченням строків досудового розслідування.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала скаргу до суду.

27 жовтня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави виніс ухвалу, якою скасував постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, Платонова A.B. від 29.05.2020 року про закриття кримінального провадження № № 0000052 від 12.02.2019 року за ч. 1 ст. 366 КК України .

Таким чином, протиправні дії відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава тривали з 13.05.2020 року по 27.10.2020 року, а всього 5 місяців 15 днів. Розрахунок презюмованого морального стресу: (90 днів * 0,1 б. + 75 днів * 0,03 б.) = 11,25 балів стресу за шкалою Холмса і Раге. Розрахунок презюмованої моральної шкоди за цю подію 11,25 б. * 9715 грн. = 109 294 грн. в цінах станом на 01.01.2021 р.

26 листопада 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов Артур Володимирович виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 абз. 14, ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв*язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та у зв*язку з тим, що строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу закінчився, та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала скаргу до суду.

21 січня 2021 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави виніс ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Платонова A.B. від 26.11.2020 про закриття кримінального провадження № 0000052 від 12.02.2019 за ч. 1 ст. 366 КК України відмовив.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2021 року без змін.

Таким чином, протиправні дії відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава тривали з 28.10.2020 року по 26.11.2020 року, а всього 30 днів. Розрахунок презюмованого морального стресу: 30 днів * 0,1 б. = 3 бала стресу за шкалою Холмса і Раге. Розрахунок презюмованої моральної шкоди за цю подію 3 б. * 9715 грн. = 29 145 гри. в цінах станом на 01.01.2021 р.

У відповіді від 02.03.2021 за № 31/2-7512-19 за підписом ОСОБА_14 вказав дату закриття - 25.11.2020 року, тобто слідчий вказав у постанові не правильну дату, а саме 26.11.2020 року, в ЄРДР внесено дату закриття -25.11.2020 і на підставі ч. 1 ст. 284 КГІК України абз 14-у зв*язку з закінченням строків досудового розслідуваня. Слідством не були виконані клопотання ОСОБА_1 щодо призначення і проведення експертизи і не було виконано ухвалу від 08 січня 2020 року слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави (справа № 554/1361/19) щодо призначення експертизи.

Таким чином, протиправні дії відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава тривали з 08.01.2020 року по 26.11.2020 року (до часу закриття справи з нереабілітуючої підстави), а всього 10 місяців 19 днів. Розрахунок презюмованого морального стресу: (90 днів * 0,1 б. + 229 днів * 0,03 б.) = 15,87 балів стресу за шкалою Холмса і Раге. Розрахунок презюмованої моральяоі шкоди за цю подію 15,87 б. * 9715 грн. = 154 177 грн. в цінах станом на 01.01.2021 р.

Загальний розмір презюмованого морального стресу становить 6,3 б. + 11,25 б. + 4,4 6. + 4,6 6. + 11,25 6. + 3 6. + 15,87 6. = 55,67 6.

Загальний розмір презюмованого моральної шкоди становить 55,67 б. * 9715 грн. = 540 834 грн.

Відповідно до проведеного психологічного діагностування проведеного психологом ОСОБА_12 було виявлено, що внаслідок високого показника інтенсивності емоцій, високого показника тривалості емоцій, високої ситуативної тривожності, високої особистішої тривожності, низького показнику радості, клінічно вираженого показника тривоги, клінічно вираженого симптому депресії, високої емоційної збудливості психіка позивача має особливості, які об*єктивно посилюють відчуття моральної шкоди за подібних змов у порівнянні з середньо унормованою особистістю. А внаслідок зниженого показнику страху психіка позивача особи має особливості, які об*єктивно послаблюють відчуття моральної шкоди за подібних умов у порівнянні з середньо унормованою особистістю. Внаслідок протиправних дій відповідача психологічне самопочуття позивача погіршилось, що було виявлено психологом ОСОБА_12 . Моральна шкода ОСОБА_1 полягає у наступному:

Своїми навмисними незаконними діями посадові особи відповідача заподіяли їй моральну шкоду, так як:

з вини відповідача вона була змушена протягом тривалого часу і неодноразово звертатися в суди та інші правоохоронні органи, щоб викрити відповідача і його протиправні дії, в зв`язку з чим вона переносила і переносить глибокі моральні страждання;

з вини відповідача вона змушена протягом тривалого часу витрачати свій особистий час і звертатися в різні інстанції за захистом своїх прав, гарантованих їй Конституцією України, КПК які навмисно і цинічно були порушені відповідачем, що тризвело до погіршення і позбавлення її можливості реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими і родиною;

з вини відповідача вона була позбавлена відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права; з вини відповідача було порушено її психологічне благополуччя;

При складанні розрахунку матеріальної шкоди позивач виходила з того, що для складання процесуальних документів по справі № 0000052 вона витрачала свій час. Розрахунок збитків виконано на підставі Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару2, а також за допомогою нормативного методу та мінімальної заробітної плати.

У 2018 році оплата праці адвоката становила 50 ПМ за 1 час роботи, тобто 850 грн./час. Мінімальна оплата за 1 сторінку дэкумента - 500 грн./стор., що відповідає 0,588 годин роботи. Представництво потерпілого на досудовій стадії - 10 000 грн., що відповідає 11,76 годин роботи, представництво потерпілого у суду - 8000 грн., що відповідає 9,408 годин роботи.

Вказану роботу ОСОБА_1 виконувала самостійно, витрачаючи свій час. Оплата праці - мінімальна, із розрахунку погодинної оплати - 36,11 грн. / 1 годину

У цій справі було 4 досудові стадії та 5 судових стадії. Розрахунок збитків:

4 досудові стадії * 11,76 год. * 36,11 грн. = 1698,61 грн. 5 судових стадій * 9,408 год. * 36,11 :рн. = 1698,61 грн. Загальні збитки (упущена вигода) -- 3397,22 грн., що відповідає 160 сторінкам складених ОСОБА_1 документів. Упущена вигода від витрачання часу на складання 1 сторінки документу, виходячи із мінімальної заробітної плати, складає: 0,588 год * 36,11 грн. = 21,23 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.05.2021 відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи.

Від представника відповідача ТУ ДБР у м. Полтаві Стороженко А.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній прохав визанати поважним причину пропуску строку, прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи відзив ТУ ДБР у м. Полтаві у справі №554/4454/21 та в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій вона позов підтримала в повному обсязі,прохала задовольнити.

Від представника ТУ ДБР у м. Полтаві Стороженко А.І. до суду надійшли заперечення в яких він прохав в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ТУ ДБР в м. Полтава в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Державної Казначейської служби України в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи , приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Слідчими Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000052 від 12.02.2019 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 366 КК України, яке розпочато на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.02.2019 року, якою зобов`язано прокурорів Новобаварського відділу

Харківської місцевої прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 28.01.2019 року, про кримінальне правопорушення за фактом службового підроблення протоколу прийняття заяви від 27.06.2010 року ОСОБА_1 , пояснення від 27.06.2010 року ОСОБА_1 , які підписано іншою особою.

20.05.2019 року р. ОСОБА_1 звернулась із клопотанням до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань Тимошка В.В. щодо призначення експертизи почерку у кримінальному провадженні № 0000052. У цьому клопотанні ОСОБА_1 просила доручити проведення експертизи почерку експерту Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

18.06.2019 р. слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава Ліснича Ольга Миколаївна винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання, в якому зазначила, що заявником не доведено, а в клопотанні взагалі не зазначено, яке значення мають для кримінального провадження обставини, які планується встановити в результаті проведення вказаної експертизи.

ОСОБА_1 звернулась із скаргою до суду.

23.07.2019 р. слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави виніс ухвалу (справа № 554/1361/19) , якою скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України задовольнив частково. Скасував постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Лісничої О.М. від І8.06.2019 року в кримінальному провадженні № 0000052 від 12.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, про відмову у задоволенні клопотання. Зобов`язано слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.05.2019 року.

23.07.2019 слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, Ліснича Ольга Миколаївна винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання, при цьому було зазначено, що «заявником не доведено, а в клопотанні взагалі не зазначено, яке значення мають для кримінального провадження обставини, які планується встановити в результаті проведення вказаної експертизи», а супровідний лист про надсилання цієї постанови був відправлений 20.09.2019 р.

ОСОБА_1 звернулась із скаргою до Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Лісничої О. М. від 10 липня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання повернуто особі, яка її подала.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій прохала скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року скасовано слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року та призначено новий розгляд слідчим судею Октябрського районного суду м. Полтави

скарги ОСОБА_1 на постанову про відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні № 30000052 від 12 лютого 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого відділу слідчого управління Територіального улравління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Лісничої О.М. від 10.07. 2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадження №00000052 від 12.02.2019 року задоволено , скасовано постанову слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Лісничої О.М. від 10.07.2019 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадження №00000052 від 12.02.2019 року. 12 лютого 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов A.B. виніс постанову про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року.

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління у місті Полтава, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області Калмиков Олексій Антонович 27 березня 2020 року прийняв постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

10 квітня 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов Артур Володимирович виніс постанову про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

12 травня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави (справа № 554/1361/19) виніс ухвалу, якою скасував постанову слідчого другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонова А.В. про закриття кримінального провадження №00000052 від 12.02.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

29 травня 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов Артур Володимирович виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала скаргу до суду.

27 жовтня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави виніс ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнив, скасував постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві Платонова А.В. від 29.05.2020 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження направлено для проведення досудового розслідування.

26 листопада 2020 року слідчий другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Платонов Артур Володимирович виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 абз. 14, ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з

відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та у зв`язку з тим, що строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу закінчився, та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала скаргу до суду.

21 січня 2021 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави виніс ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Платонова A.B. від 26.11.2020 про закриття кримінального провадження № 0000052 від 12.02.2019 зач. 1 от. 366 КК України відмовила.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.02.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2021 року без змін.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого, дізнавача та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності вищезазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17 (провадження № 61-7053зпв18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17 (провадження № 61-7478св18), від 23 січня 2019 року у справі № 638/1413/17 (провадження № 61-42619св18), від 01 квітня 2020 року у справі №641/7772/17 (провадження № 61-40338св18), від 30 червня 2020 року у справі №641/7984/17 (провадження № 61-36602св18).

Разом з цим, реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом та у разі задоволення таких скарг, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.

Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Як встановлено, оскільки строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 станом на 26 листопада 2020 сплив, а жодній особі не було повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні, слідчий був зобов`язаний за вимогою абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження.

Відповідно дост.56 Конституції України,кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ізст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

При розгляді справи позивач повинен надати докази, що свідчать про протиправність дій заподіювача шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та заподіяною шкодою.

Зазначений вище правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у № 6-440цс16, постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №554/741/16-ц, від 25.04.2018 у №520/3307/16-ц.

Крім того, абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 та ТУ ДБР у м. Полтаві врегульовані кримінальним процесуальним законодавством.

У рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2001від 23.05.2001 зазначено, що кримінальне судочинство визначено як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Пунктом 4.2 зазначеного рішення передбачено, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності та не може бути предметом оскарження в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, сам факт звернення позивача з заявою до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, а не погоджуючись з рішеннями слідчого чи

прокурора, він у повному обсязі реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до слідчого судді, який згідно п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України здійснює судовий контроль за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, у спірних правовідносинах посадові особи ТУ ДБР у м. Полтаві, з огляду на положення КПК України, виконують не владні управлінські функції, а процесуальні функції, а, відповідно, положення статті 1174ЦК України не підлягають застосуванню.

Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №638/9055/15, від 31.10.2018 у справі № 646/5224/17, від 10.10.2018 у справі №640/3837/17, від 04.07.2018 у справах №№ 641/2328/17, 638/14260/16, від 13.03.2019 у справі № 638/12193/16, від 11.09.2019 у справі №336/5519/18.

Як встановлено, позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається, що слідством не були виконані клопотання щодо призначення і проведення експертизи.

Зазначені обставини, на думку позивача, викликають у нього моральні страждання, зокрема, порушення його прав.

При цьому, такі твердження позивача про наявність у нього моральних страждань не ґрунтуються на вимогах ст. 82 ЦПК України та підлягають доведенню позивачем на загально визначених підставах згідно зі статтею 81 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З положень ст. 82 ЦПК України вбачається, що звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних, господарських чи кримінальних справ.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу в підтвердження своєї позиції та тверджень, а висновки зроблені з власних суб`єктивних міркувань, що в черговий раз вказує на не доведеність та необґрунтованість її доводів та позовної заяви в цілому.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обставин, вказаних позивачем у позові щодо, нібито, спричинення йому моральних страждань саме діями (бездіяльністю) слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві, яких саме та в саме такому розмірі. Згідно ст. 19 Конституції України, ст.307 КПК України слідчий суддя не уповноважений у порядку судового контролю визнавати рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора незаконними або протиправними. Такі ухвали підтверджують лише факт реалізації особою свого права на оскарження дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, яке передбачено кримінально-процесуальним законодавством.

Суд вважає, що позивачем не доведено та не надано доказів того, що йому завдано моральної шкоди працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових чи службових обов`язків.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсації моральної шкоди в розмірі 19263,00 грн., яка заподіяна відповідачем Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтава, в результаті незаконних дій і бездіяльності, стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсації матеріальних збитків в розмірі 10737,00 грн., які полягали в упущеній вигоді позивача від витрачання часу на складання документів, необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пп.1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч.І ст.25 Бюджетного кодексу України ДКС України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно п.5 Положення про ДКС України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 Казначейство України відповідно до покладених завдань, в тому числі, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до п.п. 1 п. 41 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за №845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування: шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів. А на підставі п. 44 вказаного Порядку, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ДКС України, в зв`язку із відмовою у позовних вимогах до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Відповідно до п. 13 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору , а тому його необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 130, 131, 141, 229, 263, 354, 430 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити .

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі: Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_5 ).

Відповідач Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава (, юридична адреса 36014 м. Полтава, вул. Соборності, 37).

Відповідач Державна Казначейська служба України ( м. Київ, вул. Бастіонна, 6).

Повний текст судового рішення складено та проголошено 10.02.2023 року.

Суддя М.О. Материнко