Ухвала

23 березня 2023 року

м. Київ

справа № 227/4691/21

провадження № 61-3733ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про стягнення компенсації моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2023 року ГУ ПН України в Донецькій області через підсистему Електронний суд подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року.

На підставі касаційної скарги не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Постанова Дніпровського апеляційного суду ухвалена 01 лютого 2023 року (повне судове рішення складено 01 лютого 2023 року). Касаційна скарга подана до Верховного Суду 16 березня 2023 року, що підтверджується відповідною відміткою на касаційній скарзі. Тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 03 березня 2023 року.

У клопотанні, яке додано до касаційної скарги, ГУ НП України в Донецькій області просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що 01 березня 2023 року в передбачений законом строк було вперше подано касаційну скаргу, однак її було повернуто ухвалою Верховного суду від 09 березня 2023 року у зв`язку із тим, що до касаційної скарги не було додано документів, які б засвідчували повноваження Гетьманенко О. П. діяти у суді від імені ГУ НП України в Донецькій області за правилами самопредставництва за законом, або за статутом чи положенням, або за трудовим договором (контрактом), чи як представника (адвоката). Разом з тим, направляючи касаційну скаргу, ГУ НП України в Донецькій області було впевнене, що вона відповідає вимогам пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки Гетьманенко О. П. діяла в порядку самопредставництва і виписка з ЄДР є достатнім доказом для підтвердження права Гетьманенко О. П. складати та направляти касаційну скаргу в порядку самопредставництва. Окрім цього, Гетьманенко О. П. в порядку самопредставництво неодноразово зверталась до судів, зокрема і до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами, по яким було відкрито провадження або відмовлено у відкритті. ГУ НП України в Донецькій області вважає пропуск строку на касаційне оскарження поважним та таким, що не залежав від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення.

На підтвердження указаних обставин суду надано: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ГУ НП України в Донецькій області, копії ухвал Верховного Суду у інших справах щодо розгляду касаційних скарг ГУ НП України в Донецькій області по суті.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

Аналіз ухвали Верховного Суду від 09 березня 2023 року про повернення касаційної скарги свідчить, що до касаційної скарги не додано документів, які б засвідчували повноваження Гетьманенко О. П. діяти у суді від імені ГУ НП України в Донецькій області за правилами його самопредставництва за законом, або за статутом чи положенням, або за трудовим договором (контрактом), чи як представника (адвоката).

Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ГУ НП України в Донецькій області не обґрунтовує чому до попередньої касаційної скарги не було додано документів, які б засвідчували повноваження Гетьманенко О. П. діяти у суді від імені ГУ НП України в Донецькій області за правилами його самопредставництва за законом, або за статутом чи положенням, або за трудовим договором (контрактом), чи як представника (адвоката).

Окрім цього, ГУ НП України в Донецькій області не обґрунтовує коли отримало чи ознайомилось з ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2023 року про повернення касаційної скарги.

На підставі викладеного, згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції зі заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази.

Окрім цього, 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі ГУ НП України в Донецькій області підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та посилається на постанови Верховного Суду.

Особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у зазначених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Також, особі, яка подала касаційну скаргу слід звернути увагу, що оскаржена постанова Дніпровського апеляційного суду ухвалена 01 лютого 2023 року. Постанови Верховного Суду: від 25 січня 2023 року у справі № 753/22826/19 та від 01 лютого 2023 року у справі № 759/14039/19, на які посилається у касаційній скарзі ГУ НП України в Донецькій області, оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень після ухвалення оскарженого судового рішення. Тому посилання на указані постанови Верховного Суду не може бути підставою касаційного оскарження.

У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат