Справа № 194/1525/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року смт. Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Степанова О.С. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2023 року до Покровського районного суду Дніпропетровської області з Першотравенського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на транспортний засіб в порядку спадкування за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначено, що спершу вона зверталася з даним позовом до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та сплачувала судовий збір. Однак, ухвалою суду від 09.06.2021 року справу було направлено для розгляду до Новоайдарівського районного суду Луганської області. Через військову агресію від 24.02.2022 року, смт. Новоайдар є тимчасово окупованою територією, з судом зв`язок відсутній. До Тернівського міського суду Дніпропетровської області дана справа не надходила. Таким чином, враховуючи, що позивачкою фактично вже було сплачено судовий збір за даним позовом, але справу розглянуто не було, наразі невідоме її місцезнаходження, через що позивачка повторно звернулася до суду з тим же позовом, розмір судового збору є завеликим для неї, особливо в умовах воєнного стану, ОСОБА_1 просить відстрочити їй сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи та клопотання позивачки про відстрочення сплати судового збору, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, з урахуванням вимог статті 8 вказаного Закону, необхідно надати підтвердження свого скрутного матеріального становища.

Як роз`яснено в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан позивача для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника, суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, оскільки остання не надала зазначених вище належних та достатніх доказів на підтвердження того, що її матеріальне становище перешкоджає сплаті нею судового збору при зверненні з позовом до суду.

Оскільки позивачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження майнового стану та відсутності можливості сплатити судовий збір, суддя приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору - відсутні, а судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р., в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У зв`язку з наведеним, відмова позивачу у задоволенні необґрунтованого клопотання про відстрочення сплати судового збору, як це передбачено законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,ст.136,353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на транспортний засіб в порядку спадкування за законом - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Степанова