ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3251/23 Справа № 204/2043/21 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Просила, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 58234 грн.05 коп., штраф в розмірі 116468 грн. 10 коп., а разом 174702 грн. 15 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 27 червня 2020 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг. За даним договором позивач зобов`язався за завданням відповідача надати комплекс послуг, спрямованих на відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме: будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.4. Договору замовник гарантує та підтверджує, що на момент укладення Договору, протягом строку його дії та під час укладання основного договору об`єкт не є і без відома виконавця не буде відчужуваним в будь-який спосіб: проданим, переданим безкоштовно, подарованим, заставленим, не є і не буде переданим до статутного фонду юридичних осіб; під арештом та/або забороною відчуження не перебуває, судових позовів щодо нього немає; будь-які права інших осіб на об`єкт відсутні; договорів стосовно будь-якого використання об`єкту, в т.ч. його оренди, немає і без відома виконавця укладено не буде. Замовник гарантує, що об`єкт не перебуває в іпотеці (заставі) та/або податковій заставі.

Згідно п. 6.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 27.12.2020, крім випадку, коли виконавець виконає взяте на себе за Договором зобов`язання достроково. Зобов`язання за Договором діють до повного виконання. У випадку невиконання або неналежного виконання замовником взятих на себе за Договором зобов`язань щодо підписання акту приймання-передачі наданих за Договором послуг та оплати цих послуг виконавця, Договір діє до повного розрахунку замовника з виконавцем.

У п. 6.4. Договору зазначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору протягом десяти днів до закінчення строку його дії, він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах. Отже, термін дії Договору було продовжено на такий самий строк і на тих самих умовах, а саме до 27.06.2021.

Відповідно до п. 2 Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання послуг продавцеві нерухомості від 21 червня 2020 року замовник підтверджує, що за Договором виконавцем були надані послуги, встановлені п. 1.1. -1.4. Акта, у повному обсязі і належним чином, претензії по якості або обсягу наданих послуг відсутні.

Відповідач звернулася до Позивача 09.03.2021 з заявою щодо розірвання Договору в односторонньому порядку. Згідно з умовами Договору (п. 6.3.2.) договір може бути розірваний за ініціативою будь-якої сторони у випадках невиконання однією із сторін умов Договору. Отже у Відповідача відсутні підстави для розірвання Договору в односторонньому порядку, оскільки відповідно до Актів замовник підтверджує належність та обсяги виконаних зобов`язань.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 12.03.2021 будинок АДРЕСА_1 було відчужено за договором купівлі-продажу та зареєстровано право власності за ОСОБА_3 . Таким чином, відповідач порушила умови п. 2.4. Договору, відповідно до якого Замовник не мала права на відчуження об`єкта без відома позивача.

Відповідно до п. 4.2. Договору розмір винагороди Виконавця за договором становить 5 % від кінцевої ринкової ціни об`єкту. Зазначені грошові кошти замовник зобов`язується сплатити виконавцеві на вказаний у Договорі рахунок протягом 3 банківських днів, наступних за днем підписання основного договору або акту приймання-передачі наданих за Договором послуг.

Згідно з п. 4.3. Договору у випадку, якщо Замовником укладено Основний договір, і при цьому Замовник ухиляється від підписання акту прийому-передачі наданих послуг, винагорода в сумі, значеній п. 4.2. Договору, підлягає сплаті виконавцю протягом 3 банківських днів з моменту пред`явлення відповідної вимоги виконавцем.

У п. 5.1. Договору зазначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання замовником вимог п. п. 4.2., 4.3. Договору останній зобов`язується сплатити на користь виконавця штраф у розмірі 10% від рекомендованої стартової ціни об`єкту (п. 2.6.) та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що обчислюється від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) Замовником грошової суми на користь Виконавця за кожний день прострочення виконання зобов`язання.

09.03.2021 Відповідач звернулася до Позивача з заявою про розірвання Договору в односторонньому порядку, достеменно знаючи, що відповідно до умов Договору у випадку відчуження Об`єкту Замовник має сплатити Винагороду за надані послуги. Відповідач запевняла, що взагалі знімає об`єкт з продажу за сімейними обставинами, однак 12.03.2021 об`єкт був відчужений особисто відповідачем.

Отже, відповідач порушила умови Договору, про що була повідомлена 10.03.2021, але добровільно розрахуватися за надані послуги відмовилася.

Відповідно до пунктів 4.2 та 5.1 Договору сума винагороди виконавця та штраф за невиконання умов договору складають: рекомендована стартова ціна за об`єкт - 42 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.03.2021 - 27.7305, склало 1164681 гривень 00 коп., використовується як базова для розрахунку. Винагорода виконавця - 5%, а саме: 58234 гривні 05 коп., штраф - 10 %, а саме: 116468 гривень 10 коп. Загальна заборгованість по Договору складає - 174702 гривні 15 коп. На даний час відповідач свої зобов`язання за Договором не виконала, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду (а.с.1-5).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 55460 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 554 грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.165-171).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила, рішення суду 1 інстанції скасувати, і ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі (а.с.173-179).

В порядку ст. 360 ЦПК України від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідтсавність та необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа підприємець (а.с.7).

27 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг.

Відповідно до п. 2.1. договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.п.2.3. договору об`єкт належить замовникові на підставі договору дарування.

Відповідно до п.п.2.4. договору замовник гарантує та підтверджує, що на момент укладення Договору, протягом строку його дії та під час укладання основного договору об`єкт не є і без відома виконавця не буде відчужуваним в будь-який спосіб: проданим, переданим безкоштовно, подарованим, заставленим, не є і не буде переданим до статутного фонду юридичних осіб; під арештом та/або забороною відчуження не перебуває, судових позовів щодо нього немає; будь-які права інших осіб на об`єкт відсутні; договорів стосовно будь-якого використання об`єкту, в т.ч. його оренди, немає і без відома виконавця укладено не буде. Замовник гарантує, що об`єкт не перебуває в іпотеці (заставі) та/або податковій заставі.

Відповідно до п.п.2.5. сторони досягли взаємної згоди щодо вартості об`єкта, яка буде оголошуватися виконавцем при проведенні переговорів з третіми особами, у тому числі у засобах масової інформації 44500 у.о. Рекомендована виконавцем стартова ціна 42000 у.о.(п.п.2.6. договору).

Відповідно до п.п. 2.7. сторонами досягнуто взаємної згоди про те, що у випадку укладення основного договору між замовником і третьою особою замовник зобов`язується протягом трьох днів повідомити виконавця про факт укладання основного договору та сплатити послуги виконавця. Виконавець має беззаперечне право на отримання винагороди, передбачено п. 4 договору.

Відповідно до п.п.3.3. договору замовник зобов`язується не ініціювати будь які переговори з третіми особами без участі виконавця, а у випадку виникнення подібних намірів третіх осіб повідомити про це виконавця.

Відповідно до п.п. 4.2. договору розмір винагороди виконавця за договором становить 5% від кінцевої ринкової ціни об`єкту. Зазначені кошти замовник зобов`язується сплатити виконавцеві на вказаний у договорі рахунок протягом 3 банківських днів, наступних за днем підписання основного договору або акту приймання передачі наданих за договором послуг. У випадку, якщо замовником укладено основний договір, і при цьому замовник ухиляється від підписання акту прийому передачі наданих послуг, винагорода в сумі, визначеній у п.п. 4.2. договору підлягає сплаті виконавцю протягом 3 банківських днів з моменту пред`явлення відповідно вимоги виконавцем (п.п.4.3. договору).

Відповідно до п.п.5.1. договору у випадку невиконання або неналежного виконання замовником вимог п.п.4.2.,4.3. договору останній зобов`язується сплатити на користь виконавця штраф у розмірі 10% від рекомендованої стартової ціни об`єкта та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що обчислюється від несплаченої замовником грошової суми на користь виконавця за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п.п.5.3. договору у випадку, якщо протягом шести місяців з моменту розірвання чи закінчення дії даного договору, замовник укладе основний договір з третіми особами. інформацію, про яких було надано виконавцем, замовник зобов`язаний виплатити виконавцю повну суму винагороди , визначену в п. 4.2.

Відповідно до п.п.6.1. договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 27.12.2020 року, крім випадку, коли виконавець виконає взяте на себе зобов`язання достроково. Зобов`язання за договором діють до повного їх виконання.

Відповідно до п.п.6.3. договору договір може бути розірваний: достроково за взаємною згодою сторін, про що сторонами підписується додаткова угода про розірвання договору, в якій врегульовані всі фінансові питання щодо понесених витрат та компенсацій; за ініціативою будь якої сторони у випадках невиконання однією із сторін умов договору у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п.п.6.4. у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом десяти днів до закінчення строку його дії, він вважається продовженим на такий самий строк на таких же самих мовах.

Відповідно до п.п.7.9. договору виконавець та замовник підтверджують, що однаково розуміють значення та умови договору, його правові наслідки, дійсність намірів при його укладанні, а також те, що договір не вчинений під впливом помилки, обману, у результаті зловмисної домовленості сторін, та не є фіктивним та удаваним (а.с.16-18).

03 вересня 2020 року, 20 жовтня 2020 року, 05 листопада 2020 року, 28 грудня 2020 року, 06 січня 2021 року, ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було підписано Акти прийому-передачі наданих послуг продавцеві нерухомості № від 27.06.2021 року (Договір), відповідно до яких, зокрема: виконавцем замовнику надані послуги: консультації з питань, що стосуються підготовки до відчуження об`єкта нерухомого майна, зазначені в п.п. 1.1. договору; використані всі доступні виконавцю електронні бази даних, сайти в мережі інтернет та інші рекламно інформаційні ресурси для пошуку максимально вигідної для замовника пропозиції по відчуженню об`єкта; підготовлений і організований огляд об`єкта потенційним покупцем 03.09.2020, 20.10.2020року,05.11.2020 року, 28.12.2020 року,06.01.2021 року; проведено аналіз правовстановлюючих документів.

Замовник підтвердив, що виконавцем були надані послуги, встановлені п.1.1.-1.4. Акта в повному обсязі, і належним чином, претензій по якості та обсягу наданих послуг відсутні (а.с.9-13).

09.03.2021 року ОСОБА_2 звернулася до ФОП ОСОБА_1 з заявою про розірвання договору про надання послуг від 27.06.2021 року в односторонньому порядку (а.с.15).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 12.03.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. посвідчено договір купівлі продажу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору право власності на домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.14).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 в односторонньому порядку порушила умови договору від 27 червня 2020 року, а тому з цих підстав вимоги позивача про стягнення з відповідача розміру винагороди підлягають задоволенню, однак з суми, за яку фактично було продано домоволодіння, що було визнано відповідачем в судовому засіданні, а саме з суми 40000 доларів США, що за курсом НБУ складає суму 55460 грн.

Відмовляючи в частині стягнення штрафу, суд 1 інстанції виходив із відсутності правових підстав для його стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Так, за своєю правовою природою договір є правочином.

Разом з цим, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що договір є основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Нормами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Нормою ч. 1 ст. 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

При цьому, ч. 2 ст. 902 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Разом з цим, ч. 2 ст. 903 ЦК України визначено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами у даній справі не заперечено, що договір було підписано, як позивачем так і відповідачем, при підписанні договору кожна з сторін мала повний обсяг цивільної дієздатності. Після підписання договору, у випадку, незгоди з певними його умовами, ОСОБА_2 не вносила пропозиції щодо внесення змін до договору, користувалася послугами під час виконання договору, зокрема сама відповідач не заперечувала в судовому засіданні, а у поданому відзиві на позовну заяву від 26.04.2021 року підтвердила, що показ її домоволодіння, ріелторами, які працюють у ФОП ОСОБА_1 здійснювався.

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 не володіла достатньою інформацією щодо умов договору. Також суд вважає, що при підписанні договору, у разі незгоди з його умовами ОСОБА_2 не була позбавлена можливості відмовитися від його підписання.

Наведене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду № 904/2073/19, у якій зазначено, що на кожну із сторін, яка підписує договір покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладання договору, до моменту його підписання.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір був розірваний в односторонньому порядку зі сторони відповідача є безпідставними, оскільки згідно із п. 6.3 Договору він може бути розірваний достроково за взаємною згодою сторін; у випадку невиконання однією із сторін його умов та в інших випадках, визначених чинним законодавством України. Тобто в судовому порядку на підставі ст. 651 ЦК України. Як правильно наголосив суд 1 інстанції, договір купівлі-продажу відповідачем було укладено 12.03.2021 року, тобто через два дні після звернення до позивача з заявою про розірвання договору, що відповідно свідчить про те, що позивачем було надано відповідачу послуги за договором, у тому числі щодо правового аналізу правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим відповідач продала майно у короткі строки, зокрема і у короткі строки після подачі заяви про розірвання договору.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, які були викладені у відзиві на позовну заяву, суд першої інстанції надав їм належну оцінку та навів мотиви відхилення цих доводів.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: