14.02.2023 Справа № 756/1685/23
Справа № 756/1685/23
Провадження № 2-о/756/146/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря Савченко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Оболонський районний у місті Києві відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини,

встановив:

08 лютого 2023 року заявники, в особі представника ОСОБА_3 , звернулися до суду із заявою, в якій просять встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Автономна Республіка Крим, місто Севастополь, у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що заявники зареєстровані на території АР Крим. 25.08.2016 року заявники уклали, який був зареєстрований на території РФ. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син в м. Севастополь АР Крим, про що окупаційною владою АР Крим видано свідоцтво про народження. Також, після народження дитини окупаційною владою було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 11.09.2018. У зв`язку з початком активної збройної агресії РФ стосовно України та засудженнях цих дій, заявники виїхали з тимчасово окупованої території України та тимчасово перебувають за адресою: АДРЕСА_1 . Орган, який видав свідоцтво про народження, розташований на окупованій території України, а тому видане ним свідоцтво є недійсним та не створює правових наслідків. Без належної реєстрації акту цивільного стану - народження дитини, її мати не може реалізувати свої батьківські права на території України.

Після виїзду з тимчасово окупованої території України, з метою державної реєстрації народження дитини у встановленому законодавством України порядку, заявники зверталися до Оболонського ВДРАЦС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) та 13.12.2022 отримали відмову №2807/21.5-36, яка вмотивована тим, що до заяви про державну реєстрацію народження дитини не додано документу, визначеного центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що підтверджує факт народження, у той час як подане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 11.09.2018 видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявники в судове засідання не прибули, їх представник надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Оболонський районний у місті Києві відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, виходячи з вимог ст. 317 ЦПК України щодо невідкладного розгляду даної справи, на електронну пошту суду направили заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з такого.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено таке.

Заявники є громадянами України, що підтверджується їх паспортами, місце проживання зареєстроване в АР Крим.

11 вересня 2018 року на тимчасово окупованій території України (АР Крим) на бланку Російської Федерації видано свідоцтво про народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Автономна Республіка Крим, місто Севастополь. Матір`ю вказана ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_1 .

16 грудня 2022 року на території РФ видане свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був укладений 25.08.2016 року на території РФ, актовий запис № 916.

13.12.2022 року в проведенні державної реєстрації народження Оболонським районним у місті Києві відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заявникам було відмовлено.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На підставі п. 7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Суд керується також положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим.

Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Відтак, суд, як виняток, приймає до уваги дані про народження дитини (дату, місце, дані про батьків), які зазначені у документах, виданих на окупованій території, а саме у свідоцтві про народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Оскільки заявником по справі отримано свідоцтво про народження дитини на тимчасово окупованій території України, то підставою для державної реєстрації народження дитини може бути рішення суду про встановлення факту народження дитини в певний час.

Також, з огляду на зазначення заявника батьком дитини у наданих суду документах, та враховуючи, що заявники визнають себе батьками і самі звернулися із такою заявою, суд вважає можливим зазначити відомості про заявників, як батьків дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Таким чином, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх дитина, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа - Оболонський районний у місті Києві відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини - задовольнити повністю.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна, у матері, громадянки України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду підлягає негайному виконанню та його оскарження не зупиняє виконання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення складено і підписано 14 лютого 2023 року.

Суддя Є.В. Діденко