Справа № 521/7346/22
Провадження № 2/521/519/23
07 лютого 2023 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання Манюк Д.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позов обґрунтований наступними обставинами.
Позивачу на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вказала позивач, у вказаній квартирі з 02.02.2009 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 вказує, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у належній їй квартирі з моменту реєстрації його місця проживання. Реєстрація відповідача планувалась на недовгий час, до появи нового житла для перереєстрації. Фактично відповідач ніколи не вселявся до житла позивача.
Крім того, позивач вказала, що вона неодноразово просила відповідача знятися з місця реєстрації, але останній посилаючись на різні обставини ухиляється від добровільного зняття з реєстрації.
Враховуючи викладене, позивач просила суд усунути їй перешкоди у реалізації прав власника квартири, визнавши відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином (а. с. 19, 25, 29).
Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзив на позов відповідач до суду не подав.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.
На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , від 15.06.2005 року, належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).
Зазначене, також, підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» № 7620444, від 25.06.2005 року (а. с. 8).
Зі змісту Довідки № 129 (виписки з будинкової книги про склад сім`ї), вбачається, що в належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, зокрема, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).
У відповідності до Акту про не проживання, підписаного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_2 , особистих речей в квартирі немає (а. с. 10).
З огляду на те, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в ній фактично не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У постанові Верховного Суду України, від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.
Як вже було зазначено судом, у відповідності до частини першої ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайновог,о або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, так як судом встановлено, що відповідач не є власником будинку, яка належить на праві приватної власності позивачу, між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування відповідачами квартирою, відповідач не проживає в житловому приміщені що, відповідно, порушує право власності позивача, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391, 403, 405, 406 Цивільного кодексу України, ст. ст. 16, 81, 141, 223, 264, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкоди у реалізації прав власника житла, визнавши відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук