Справа № 444/468/23
Провадження № 2/444/380/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права на земельну частку в порядку спадкування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Вказала, що на день смерті її чоловіку належав земельний пай площею 0,72 га. Зазначила, що з приводу спадкування вона звернулася в нотаріальну контору, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею подано сертифікат не відповідної форми. Просила визнати за нею право на земельну частку.

22.02.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належно повідомлені, однак представником відповідача надіслано заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 вбачається, що померлий ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 були подружжям.

Згідно довідки № 134 від 09.02.2023р. виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_1 , 1949 року народження дружина померлого ОСОБА_2 ,1944 року народження, проживала разом з ним і була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.

З копії сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ № 166668 від 04.04.2000 року, виданого Гійченською сільською радою, вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_2 в тому, що йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,72 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території с.Гійче Гійченської сільської ради народних депутатів. Сертифікат на ім`я ОСОБА_2 видано зразка, який затверджено ухвалою Львівської обласної Ради народних депутатів № 277 від 01.02.1993 року.

З листа завідуючої Рава-Руської державної нотаріальної контори Сапелюк М.О. від 17.09.2020 року № 382/01-16 вбачається, що ДНК відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, оскільки спадкоємцем не подано сертифіката відповідної форми.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Спадщина після померлого ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

А тому суд приходить до висновку, що спадкування після смерті ОСОБА_2 відбувається по закону, так як заповіт від його імені не посвідчувався.

Згідно ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові, матері.

А тому позивач ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка.

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

А тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, ОСОБА_2 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

Сертифікат на ім`я ОСОБА_2 видано зразка, який затверджено ухвалою Львівської обласної Ради народних депутатів № 277 від 01.02.1993 року, що вбачається з даного сертифікату.

З листа завідуючої Рава-Руської державної нотаріальної контори Сапелюк М.О. від 17.09.2020 року № 382/01-16 вбачається, що ДНК відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, оскільки спадкоємцем не подано сертифіката відповідної форми.

Таким чином встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1271 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) площею 0,72 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Рава-Руської міської ради, Львівського району Львівської області ( колишньої Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області), право на яку ОСОБА_2 мав на підставі сертифікату серії ЛВ № 166668 виданого 03.11.2000 року Гійченською сільською радою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.03.2023 року.

Суддя: Мікула В. Є.