Справа № 352/185/23
Провадження № 2/352/243/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

у с т а н о в и в :

Позивачка 02.02.2023 звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів.

Свій позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2012 з відповідача стягнуто аліменти на її користь у розмірі 400 грн щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15.10.2019 Тисменицький районний суд ухвалив рішення у справі за її позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів та стягнув з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З часу збільшення розміру аліментів у 2019 р. виникли нові обставини, що змушують її звернутися до суду з даним позовом, оскільки почалася війна, підвищились ціни, зріс офіційний курс євро. На даний час відповідач сплачує їй 1200 грн аліментів, що становить 30 євро. Вона самостійно виховує дочку, яка зараз навчається в 9-му класі. У звязку зі складністю навчальної програми їй необхідні додаткові платні заняття з окремих предметів, крім того, дитина виявляє бажання відвідувати гуртки з прикладного мистецтва, що також тягне додаткові фінансові витрати. З 2013 р. дочку турбують гострі бронхіти, що ускладнюється наявністю аденоїдиту, тому вона потребує оздоровлення. Дохід позивачки на посаді головного спеціаліста ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області не дозволяє оздоровити дитину. Крім того, зросли витрати на оплату комунальних послуг, вартість продуктів харчування. Відповідач не бере участі у вихованні дочки, у витратах на її навчання, харчування, лікування та в інших витратах, необхідних для її нормального фізичного і духовного розвитку, для розвитку її талантів та здібностей. Відповідач має можливість надавати дитині належну матеріальну допомогу, оскільки займається будівництвом, має свою будівельну бригаду, його дохід складає біля 30000 грн в місяць. Відповідач має автомобіль, крім того, отримує грошові кошти та зернові за здані в оренду ТОВ ВТФ «Угринів» дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,19 га, а також за здану в оренду земельну ділянку площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства. Просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, з 1200 грн до 7500 грн щомісячно, стягнення аліментів у збільшеному розмірі розпочати з часу звернення до суду та проводити до повноліття дитини.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу в її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві позов не визнав, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Позивачка не навела підстав, передбачених ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів та не надала жодних доказів на підтвердження заявленого позову. На даний час він належно сплачує аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1416,50 грн, не має боргу зі сплати аліментів. При вирішенні спору просив урахувати, що він працює неофіційно, стабільного заробітку не має, на його утриманні перебуває також дочка від другого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має батька-пенсіонера. Просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без його участі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що сторони позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, в якому народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням від 11.10.2012 Тисменицький районний суд Івано-Франківської області стягнув з відповідача аліменти на користь позивачки на малолітню дочку в розмірі 400 грн щомісячно (а.с.12-13).

Рішенням від 15.10.2019 Тисменицький районний суд Івано-Франківської області збільшив розмір аліментів, які стягуються з відповідача, та стягнув з нього аліменти в користь позивачки на дочку ОСОБА_3 в розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.14-15).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Як передбачено ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При вирішенні даного спору суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує такі обставини:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дочка сторін здорова (жодних доказів на підтвердження обставини, що дочка хворіє гострими бронхітами, що ускладнюються наявністю аденоїдиту, на що позивачка посилалась у позовній заяві, суду не надала), перебуває на утриманні матері, яка працює на посаді головного спеціаліста ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, щомісячний дохід якої складає біля 11000 грн (після утримання обовязкових податків та зборів 8865 грн) (а.с.17), та батька, який сплачує аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 1416,50 грн;

2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, розмір його доходу невідомий;

3) відповідач має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від другого шлюбу та має непрацездатного батька-пенсіонера, що підтверджується відповідними доказами (а.с.28-30);

3-1) відсутність доказів щодо наявності у відповідача на праві власності, володіння та/або користування рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. Позивачка не надала суду та не просила витребувати докази на підтвердження наявності у відповідача транспортного засобу та трьох земельних ділянок, які він здає в оренду.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що позивачка на обґрунтування заявленого позову не посилалась ні на одну з обставин, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України в якості підстави для збільшення розміру аліментів, та в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження наявності хоча б однієї такої підстави.

Стосовно посилань позивачки на додаткові фінансові витрати в звязку з потребою дитини в додаткових платних заняттях з окремих предметів, відвідуванням нею гуртків з прикладного мистецтва, розвитком її талантів та здібностей, суд наголошує, що вказані витрати на дитину є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки мова йде за розвиток здібностей дитини, які підлягають стягненню окремо від аліментів на дитину. Крім того, позивачка жодним чином не підтвердила, що вона несе такі фінасові витрати.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів у порядку ч. 1 ст. 192 СК України, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, в задоволенні якого слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, який не може бути стягнуто з відповідача, на користь якого суд ухвалив рішення, судовий збір у даній справі компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, ст. 182, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» керуючись ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Компенсувати судовий збір у розмірі 1073,60 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 17.03.2023.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ