Справа №751/140/22
Провадження №2/751/154/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Бобровник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга чернігівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановив:

10.01.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк протягом трьох місяців після набрання рішенням законної сили для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 у віці 72 роки, про що 06 грудня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено відповідний актовий запис за № 3542.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 спільної частки у квартирі АДРЕСА_1 . Інша частина квартири належить на праві спільної часткової власності позивачу та її сину - ОСОБА_2 .

Позивач пояснює, що у квартирі АДРЕСА_1 вона проживає разом із сином ОСОБА_4 , а її мати була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . Однак позивач не змогла оформити спадщину у зв`язку з тим, що пропустила шестимісячний строк подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оскільки були перешкоди для її подання з поважних обставин, оскільки лише в листопаді 2021 року серед документів, які належали померлій матері, знайдено заповіт, з якого стало відомо, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . Отже, вона не була обізнана про наявність заповіту та для подання заяви про прийняття спадщини існували причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та позивача. Додатково зазначила, що позовні вимоги просить задовольнити.

Представником відповідача Чернігівської міської ради подано до суду клопотання про проведення судового засідання без її участі; при прийнятті рішення у справі покладаються на розсуд суду.

Від третьої особи Другої чернігівської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, на розсуд суду.

Причини неявки відповідача ОСОБА_2 суду не відомі. Жодних заяв чи клопотань до суду від нього не надходило.

Оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 роки, померла мати ОСОБА_1 (а.с. 12) ОСОБА_3 , про що 06 грудня 2019 року складений відповідний актовий запис №3542 (а.с. 13).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно якого належну їй на праві власності 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалася (а.с. 19).

Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Дремлюгою Ю.О. ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, в зв`язку з пропущеним строком для подання такої заяви (а.с. 20).

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності із ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, зокрема у зв`язку з необізнаністю позивача про наявність заповіту, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважною і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, і визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , терміном в 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко