Номер провадження: 22-ц/813/2060/23
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53», в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату в розмірі 78 175 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку з дня звільнення і по день ухвалення рішення.

Позов обґрунтовано тим, що 08.10.2015 року було проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53» та 13 вересня 2015 року головою правління обрано позивача ОСОБА_1 , яка приступила до виконання своїх обов`язків на підставі наказу № 01/16-к від 02 грудня 2015 року. 11.12.2016 року загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53» було прийнято рішення щодо зміни керівника відповідача, яке в подальшому було визнано недійсним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси. Трудові відносини з ОСОБА_1 були припинені на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у належному оформленні звільнення та виплаті розрахунку при звільненні. На думку позивача, при звільненні відповідач повинен був виплатити компенсацію за 25 календарних днів не використаної щорічної відпустки за 2015-2016 роки та вихідної допомоги в розмірі не менш ніж шестимісячний середній заробіток (компенсація за невикористану відпустку в розмірі 1475 грн. та вихідна допомога в розмірі 8850 грн.). Розмір затримки середнього заробітку за весь час на думку позивача складає 67850 грн. (1475 х 46 місяців).

РішеннямМалиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53», 65074, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 53, про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, просить скасувати рішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53» не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 09.03.2023 року, учасники справи були повідомлені належним чином. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам в повній мірі відповідає, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що з копії рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року у справі №521/5738/17, яке набрало законної сили та яким визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Весна-Новоселів 53», оформлене протоколом від 11 грудня 2016 року, вбачається, що 08.10.2015 року проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53» та внесено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про реєстрацію за № 0056255.

З вищевказаного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року також вбачається, що Статут об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53» затверджено Установчими зборами ОСББ, Протокол № 1 від 13 вересня 2015 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року, у справі №916/178/20, залишеним без змін постановою Південно західного апеляційного господарського суду від 14 квітня 2021 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів-53» з 21.12.2016 року (а.с. 72-90, 91-102).

Частиною 4 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що трудові відносини її як голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів-53» були припинені з підстав п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, однак їй було відмовлено в належному оформленні звільнення та виплати вихідної допомоги та компенсації не використаної щорічної відпустки при звільненні.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про залишення без задоволення позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення нею повноважень голови правління ОСББ на платній основі, із встановленим посадовим окладом, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.

Правління ОСББ очолює голова. Працювати така особа може, як на платній, так і на безоплатній основі. В обох випадках виконання обов`язків голови на платній чи безоплатній основі (тобто на громадських засадах) має бути відображено у відповідному рішенні загальних зборів ОСББ.

Якщо голова правління працює в ОСББ на платній основі, тобто отримує систематично кожного місяця виплату, потрібно укладати з ним відповідний трудовий договір. Також голова правління може здійснювати свою роботу на підставі цивільно-правового договору.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом ст. 24 КЗпП України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється.

Якщо голова правління працює в ОСББ на безоплатній основі, тобто на громадських засадах, він виконує свої обов`язки без отримання будь - якої грошової виплати. У такому випадку голова здійснює свої повноваження на основі рішення загальних зборів ОСББ (тобто протоколу загальних зборів) без оформлення трудового чи цивільно-правового договору.

Відповідно до ч.3 ст. 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Судовим розглядом справи встановлено, що повноваження ОСОБА_1 як голови правління ОСББ припинені на підставі рішення уповноваженої особи - загальних зборів співвласників ОСББ «Весна-Новоселів-53», тобто трудові відносини між ОСББ «Весна-Новоселів-53» та ОСОБА_1 були припиненими саме з підстав передбачених п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно з п. п. «є» п. 1 розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 8 лютого 1995 р. N 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, зокрема, у випадках виплати вихідної допомоги.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ, п. п. 5, 8 розділу ІV Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.)

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Як вірно встановлено судом, визначальним у вирішенні даного спору є доведення факту здійснення позивачем своїх повноважень голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів-53» на платній основі, на підставі чого суд встановлює наявність підстав для стягнення з відповідача заробітної плати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, а також компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 під час розгляду справи зазначала, що здійснювала свої повноваження голови правління на безоплатній основі на підставі рішення загальних зборів ОСББ, тобто протоколу загальних зборів, при цьому посадовий (місячний) оклад їй не був встановлений (а.с. 106).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення нею повноважень голови правління ОСББ на платній основі, із встановленим посадовим окладом, що не дає суду підстав для застосування до спірних правовідносин Постанови КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

В той же час, слід зазначити, що апеляційна скарга ОСОБА_1 взагалі не містить доводів в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду, неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, які саме нові обставини та (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного провадження у справі, так само, як не містить доводів проти висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що вона була позбавлена доступу до правосуддя є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи. Зокрема як встановлено апеляційним судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 активно приймала участь у розгляді справи в суді першої інстанції, а саме: в судовому засіданні 22.04.2021 року, 14.09.2021 року в тому числі із своїм адвокатом Калімбет А.Л. (а.с. 52-55), що підтверджується відповідними протоколами судового засідання (а.с. 48-49, 105-106), де надавала пояснення, клопотання.

Крім того, матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово подавала до суду відповідні заяви та клопотання про долучення доказів (а.с.59, 63, 68, 71, 108), в тому числі і заяви, у яких просила розглянути справу без її участі (а.с. 38, 112), а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що незаконність рішення полягає в використанні доказів судом першої інстанції, які жодного відношення до даної справи не мають, апеляційним судом також оцінюються критично, оскільки апелянтом не зазначено, які саме докази використані судом першої інстанції, так само як у апеляційній скарзі не наведено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції тощо.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до частин 1-2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.03.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова