Справа № 401/96/23
Провадження № 2/401/394/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Герко Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Чумак Віталій Миколайович, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ «Кошельок» та просить ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 52360 від 21 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., яким стягнуто з позивача на користь відповідача 9556 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у жовтні 2022 року вона отримала документи від приватного виконавця, з яких дізналась, що постановою приватного виконавця Виконавчого округу Кіровоградської області Чумак В.М. відкрито виконавче провадження ВП № 65856109 від 18.06.2021 року на підставі виконавчого напису № 52360 від 21.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості в розмірі 9556,00 грн. Цей виконавчий напис вчинено незаконно, оскільки договір позики, за яким вчинено виконавчий напис не посвідчений нотаріально, а вимоги ТОВ «Кошельок» не є безспірними. (а.с.1-6)

Ухвалою від 09 січня 2023 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. (а.с. 11-12)

23 січня 2023 року від представника відповідача ТОВ «Кошельок» Терно О.В. надійшов відзив на позовну заяву, яким просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 29 березня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у позику в електронній формі, згідно якого відповідач перерахував позивачеві на картковий рахунок 4850 грн. 00 коп. ОСОБА_1 в обумовлені договором строки кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати основного боргу та відсотків за користування кредитом станом на 21 травня 2021 року у сумі 9506 грн. 00 коп. 21 травня 2021 року ТОВ «Кошельок» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з заявою про вчинення виконавчого напису на вищевказаному договорі, яка того ж дня була задоволена, з дотриманням вимог ст..ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. (а.с.23-33)

27 січня 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якому вона не погодилась з доводами представника відповідача та підтримала заявлені раніше позовні вимоги.(а.с.57-61)

Заперечення на відповідь на відзив відповідачем не подавалось.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 січня 2023 року у задоволенні клопотання ТОВ «Кошельок» про витребування доказів було відмовлено з підстав його невідповідності вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України. (а.с. 77-79)

В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. (а.с.86)

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до суду не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. (а.с. 82,87).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М. до суду не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток, які повернулись до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. (а.с.15,89).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Чумак В.М. до суду не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення адресату судової повістки. (а.с.14,88).

Вивчивши заяви сторін по суті справи, наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 52360 про стягнення зі ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Кошельок» за Договором (оферта) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -296127 від 29 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок», за період з 29.03.2021 року по 21.05.2021 року включно у розмірі: 4850,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 4656,00 грн. сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 50,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 9556,00 грн. (а.с.7)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумака Віталія Миколайовича від 18 червня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65856109 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості в розмірі 9556,00 грн. та основної винагороди приватного виконавця в розмірі 955,60 грн. (а.с.8)

Вирішуючи спір по суті, суд враховує таке.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються:

-оригінал кредитного договору;

-засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вищезазначений пункт до постанови КМУ від 29.06.99 № 1172 було додано на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 визнав незаконною та нечинною постанову Кабміну № 662 в частині, зокрема, "пункт 2 Змін, зокрема текст «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості", яке було залишено в силі Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів не вбачається, що ТОВ «Кошельок», звертаючись до нотаріуса, було надано всіх необхідних документів які підтверджують безспірність заборгованості, та підтверджень того, що ТОВ «Кошельок» було направлено на адресу позивача листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань.

Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус Остапенко Є.М. не врахував, що станом на 21 травня 2021 року Постановою КМУ №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів,за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, які не посвідчені нотаріально. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

За таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, позивачем подано клопотання про стягнення з відповідача 8400 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 1073,60 грн. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з даним позовом.

Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного.

Згідно Договору про надання правової допомоги №10/11/22 від 10 листопада 2022 року встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Євгена Іваненко» в особі керуючого бюро Іваненка Євгена Володимировича укладено договір про надання правової допомоги. Бюро на визначених цим Договором умовах та порядку здійснює на платній основі надання клієнту правової допомоги.

Згідно розділу 3 Договору Вартість послуг по наданню клієнту правової допомоги є гонораром. Сторони визначили погодинну ставку оплати за надану правову допомогу в розмірі 1200 грн./год.(а.с.67-70)

З акта приймання-передачі правової допомоги (послуг) № 1011-3 до Договору про надання правової допомоги №10/11/22 від 10.11.2022 року встановлено, що вартість фактичних наданих послуг становить 8400,00 гривень.(а.с.71)

Згідно рахунку № 1/10-11-3 за договором № 10/11/22 від 10.11.2022 року адвокатським бюро «Євгена Іваненко» Штеренко Аліні Сергіївні надані послуги:

-10 листопада 2022 року: ознайомлення з наданими клієнтом матеріалами справи, консультація клієнта щодо його прав та способів захисту прав клієнта у взаємовідносинах з ТОВ «Кошельок», тривалістю 60 хв. на суму 1200 грн.;

-10 листопада 2022 року: детальний аналіз матеріалів справи, ознайомлення з судовою практикою, підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підготовка необхідних для звернення до суду документів, тривалістю 360 хв. на суму 7200 грн. (а.с.72)

З копії квитанції №1/10-11-3 від 10 листопада 2022 року до прибуткового касового ордера встановлено, що керуючим Є.В.Іваненко прийнято від ОСОБА_1 грошові кошти на суму 8400 грн. 00 коп. на підставі договору № 10/11/2022 про надання правової допомоги від 10.11.2022 року.(а.с.73)

Представник відповідача заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи , що справа не є складною, відноситься до категорії малозначних, обставини справи не потребують додаткового з`ясування, обсяг поданих документів є невеликим. Вказує, що заявлені витрати на правничу допомогу є неспівмірними з ціною позову та є вагомо завищеними. (а.с. 29-33)

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до абз.5 п.3.1 та п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.08.2019 у справі №915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у даній справі.

Разом з тим, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2400 гривень.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст. ст. 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Чумак Віталій Миколайович, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 52360 від 21 травня 2021 року приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, яким стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість в розмірі 9556,00 грн.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь ОСОБА_1 2400 гривень 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Решту понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу віднести на її рахунок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги в порядку ст.ст. 351-356, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», , юридична адреса: вул. Антонова, 8А, с. Чайки, Києво-Святошинський район, Київська область;

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса місцезнаходження: вул. Мала Житомирська, 6/5, м. Київ;

приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Чумак Віталій Миколайович, адреса місцезнаходження: вул. Чорновола В., буд. 20, оф. 102, м. Кропивницький.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л.Волошина