ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року м. Одеса

справа 511/2426/22

провадження 22ц/813/4358/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Кутурланова О.В., Приходько Л.А.,

секретар судового засідання :Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2022року, постановлену під головуванням судді Бобровської І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання відновити електропостачання та водопостачання.

Позов мотивований тим, що 06 листопада 2022року позивач виявив відсутність електроенергії у належному йому садовому будинку АДРЕСА_1 та водопостачання на земельну ділянку, розташовані в обслуговуючому кооперативі «Моряк-4». Вважає, що відсутність електро та водопостачання пов`язано з незаконними діями голови кооперативу відповідачау справі ОСОБА_2 , який відключив фазовий дріт, що веде до будинку, від електромережі та перекрив водопостачання чи від`єднав трубопровід до ділянки, встановивши на місці підключення трубопроводу металевий ящик, закривши його на замок.

ОСОБА_1 просив притягнути голову ОК «Моряк-4» ОСОБА_2 до відповідальності за ст.382 КК України, невиконання судового рішення та інших законів України; зобов`язати відповідача відновити електропостачання будинку відповідно до рішення протоколу №4 загальних зборів садівничих товариств ЧМП з приєднанням лічильника на фасаді будинку і по схемі наданій ОСОБА_3 з обов`язковим пломбуванням лічильника і видачою відповідного акту про підключення; відновити водопостачання земельної ділянки.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2022року відмовлено у відкритті провадження стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині притягнення голови ОК «Моряк-4» ОСОБА_2 до відповідальності за ст.382 КК України, невиконання судового рішення та інших законів України.

В іншій частині позов прийнятий до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відновити електропостачання та водопостачання.

Ухвала суду мотивована тим, що вимога про притягнення відповідача ОСОБА_2 до відповідальності згідно ст.382 КК України, невиконання судового рішення та інших законів України, підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства з огляду на положення ст.19 ч.1 ЦПК України, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовив у відкритті провадження в цій частині та роз`яснив позивачу його право на звернення з вказаною вимогою в порядку кримінального судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду від 07 грудня 2022року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 26 червня 2020року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2, ч.2 ст.24 КК України вчиненого головою ОК «Моряк-4» ОСОБА_2 з причин відключення останнім електропостачання будинку та садівничої ділянки апелянта.

Вказав, що відповідач вчиняє дії з самоуправства; примушує до виконання цивільно-правових зобов`язань; порушує право власності; незаконно вимагає грошові кошти; використовує погрози, наклеп, шантаж та інше.

Всі ці дії відповідача стали можливі внаслідок відчуття ним необмеженої влади своєї посади і впевненості в тому, що він не отримає ніякого покарання за свої протизаконні дії. Позивач неодноразово звертався до поліції і прокуратури з приводу противоправної діяльності ОСОБА_2 , однак до теперішнього часу досудове розслідування у розумні строки не завершено.

Зазначив, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у відкритті провадження у справі за ст.382 КК України невиконання судового рішення у зв`язку з неповнотою встановлення обставин.

ОСОБА_1 просив ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2022року скасувати. Постановити згідно ч.11 ст.262 ЦПК України окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення і яка має бути надіслана прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, у заяві від 23 лютого 2023року просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, пояснив, що не має необхідних юридичних знань, а тому у вирішенні апеляційної скарги покладається на думку колегії суддів.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно статті 353 ч.1 п.7 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Спірним у цій справі є питання визначення предметної юрисдикції спору за позовом ОСОБА_1 щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Однак, це не означає, що правопорядок в Україні допускає можливість звертатися з будь-якими позовами (позовними вимогами) до будь-якого суду, адже порядок здійснення судочинства відповідно до статті 92 Конституції України визначається виключно Законами України, тому право на звернення до суду фізичні та юридичні особи мають здійснювати у порядку та спосіб, визначений законами з питань судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Повноваження загальних судів щодо розгляду справ цивільної юрисдикції, порядок звернення до суду і порядок здійснення цивільного судочинства визначаються ЦПК України.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається із заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, позивач, серед іншого просить суд притягнути голову ОК «Моряк-4» ОСОБА_2 до відповідальності за ст.382 КК України, невиконання судового рішення та інших законів України.

Відповідно до статті 1 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України,) призначенням цього Кодексу є визначення порядку провадження у кримінальних справах.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У параграфі 1 глави 26 розділу ІІІ КПК України встановлено порядок та умови оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Отже, проаналізувавши наведені норми, слід дійти висновку, що справи стосовно притягнення особи до кримінальної відповідальності; проведення досудового розслідування кримінального провадження регулюються КПК України.

У рішенні Конституційного суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

За таких обставин вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не є таким, що має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з огляду на характер правовідносин, вимога позивача у зазначеній частині не належать до цивільної юрисдикції загального суду, оскільки не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позовна вимога про притягнення голови ОК «Моряк-4» ОСОБА_2 до відповідальності згідно ст.382 КК України, невиконання судового рішення та інших законів України має розглядатися у кримінальному провадженні та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відтак суд обґрунтовано вважав, що у відкритті провадження у цивільній справі щодо зазначеної вимоги слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги висновки суду в цій частині не спростовують, з приводу чого підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 262 частини першої ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Словосполучення «виявивши при вирішенні спору» слід розуміти, що в ході розгляду справи по суті суд може виявити порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, про що постановляє окрему ухвалу. Матеріали справи свідчать, що суд першої інстанції не розпочав розгляд справи по суті, а тому на стадії відкриття провадження у справі та при апеляційному перегляді законності та обґрунтованості відповідної ухвали відсутні правові підстави для постановлення окремої ухвали суду в порядку ст.262 ЦПК України.

Керуючись ст.363, 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2022року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 13 березня 2023року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді: О.В. Кутурланова

Л.А. Приходько