Справа № 177/1520/22
Провадження № 2/177/115/23
Р І Ш Е Н Н Я
(заочне)
Іменем України
07 березня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Лященко В.В.,

за участю: секретаря Кантилович К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:
У грудні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2010 року розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі судового наказу, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 28.05.2021 року, з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох синів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2002 позивача звільнено від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 та зменшено зменшено розмір стягуваних аліментів. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні в Інгулецькому відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та з його заробітної плати на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 . На сьогоднішній день ОСОБА_5 проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, однак нарахування аліментів на утримання сина не припинено. Вважає, що проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним та перебування останнього на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення з нього аліментів на утримання сина. У зв`язку з чим просить суд звільнити його від сплати аліментів, що стягуються на користь на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за судовим наказом Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 (справа №177/644/21).
Ухвалою суду від 27.12.2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, згідно заяви від 07.03.2023 представник позивача адвокат Романенко О.С. на задоволенні позовних вимог наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка, що міститься в матеріалах справи. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.03.2008 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Судовим наказом Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на кожну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.05.2021 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2022 року звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до довідки № 2374/ФЕС від 20.12.2022, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , з ОСОБА_1 стягуються аліменти.
З довідки від 01.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_5 , 02.03.2008 року проживає з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає з матір`ю ОСОБА_2 , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача батька дитини як зазначив позивач, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено судом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком - позивачем по справі та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 19.12.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Припинити з 19.12.2022 року стягнення аліментів за судовим наказом Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 (справа №177/644/21), з урахуванням рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2022 (справа №177/214/22), що стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від всіх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В.Лященко