Ухвала

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 447/2835/22

провадження № 61-2922ск23

Верховний Суд у складі судді Гулейкова І. Ю розглянувши ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Миколаївський ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ) про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 22 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику, оскільки останній не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року.

Не погоджуючись з ухвалами місцевого суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 грудня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

22 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить постановити окрему ухвалу відносно судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_2 , оскільки останнім порушено норми матеріального та процесуального права при постановленні ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року про залишення його позовної заяви без руху. Крім того, зазначає, що однією із сторін у цій справі є Миколаївський районний суд Львівської області, а тому за розпорядженням голови цього суду у порядку частини шостої статті 31 ЦПК України справа № 447/2835/22 мала бути передана до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює свою процесуальну діяльність шляхом перегляду судових рішень у касаційному порядку та у визначених законом випадках у апеляційному порядку.

Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції. Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду (частина перша, восьма, десята статті 262 ЦПК України).

Отже постановити окрему ухвалу Верховний Суд може лише за результатами перегляду справи в порядку касаційного чи апеляційного провадження.

В провадженні Верховного Суду не перебуває справа № 447/2835/22 ні в порядку касаційного провадження, ні в порядку апеляційного провадження, тому Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості вирішити питання про постановлення окремої ухвали у цій справі, відповідно заява ОСОБА_1 підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись статтями 262, 389, 400 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали повернути.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков