Справа № 350/1610/22
Номер провадження 2/350/116/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря судового засідання Маєвської С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №350/1610/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

з участю сторін цивільної справи:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідачки, у якому просив постановити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачкою 13.08.2007 у Рожнятівському РАЦС Івано-Франківської області за актовим записом №48; дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживанні з ним, а дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні із відповідачкою.

В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі. За час подружнього життя у них народилися двоє дітей. Позивач зазначив, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. У сукупності з іншими негативними факторами, такими як постійні сварки та суперечки, такі обставини призвели до того, що він з відповідачкою стали зовсім чужими людьми. За час перебування у шлюбі вони не створили міцної сім`ї, у них різні погляди на сімейне життя, через що між ними часто виникали непорозуміння і суперечки, що привело до розпаду сім`ї, яку на цей час зберегти неможливо. На даний час їх шлюб носить формальний характер. З огляду на викладене, позивач ствердив, що подальше спільне проживання з відповідачкою та збереження їхнього шлюбу є недоцільним і суперечить їхнім інтересам.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задоволити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зокрема зазначила, що шлюб між нею та позивачем слід розірвати, дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживанні з позивачем, а дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні із нею, оскільки це буде відповідати їхнім інтересам.

Вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, враховуючи таке.

Частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.2), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 13.08.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану Рожнятівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис №48. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально. Збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, про що сторони підтвердили у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати.

Вирішуючи вимогу позивача про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд враховує таке.

Від спільного подружнього життя у сторін народились неповнолітні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження (а.с.4, 5).

У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.

У відповідності до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, враховуючи те, що позивач просив залишити неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживанні з ним, а неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на проживанні із відповідачкою, при цьому відповідачка у судовому засіданні не заперечила щодо такого визначення місця проживання їхніх дітей, оскільки це буде відповідати їхнім інтересам, тому суд прийшов до переконання про те, що вимога позивача про визначення місця проживання дітей справді відповідає інтересам неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому таку вимогу слід задоволити.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим позов слід задоволити.

На підставі викладеного, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112, 114, 141, 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 13.08.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану Рожнятівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом №48 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити на проживанні з батьком ОСОБА_1 .

Неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити на проживанні із матір`ю ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Бейко