Справа № 148/1011/22
Провадження №2/148/57/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах представником, адвокатом Кравець Вітою Анатоліївною, до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Тульчинської міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач звернувся в суд з вказаним вище позовом та в обгрунтування позовних вимог зазначив, що 06.05.2020 між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них є син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після фактичного припинення шлюбних відносин в березні 2022 року, за домовленістю між сторонами, їх син постійно проживав, і зараз постійно проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.06.2022 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивач повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини, грає з сином у розвиваючі ігри, читає книжечки, розглядає розвиваючі картинки, розповідає казки тощо.

Крім того, позивач проживає разом зі своїми батьками, які мають сили й бажання доглядати за своїм онуком, коли позивача не буде вдома.

Мати дитини, як відомо позивачу, після того, як в березні 2022 року пішла від них, поїхала до Польщі, де перебувала 3 місяці. В червні 2022 року, коли позивач був на роботі, а дитина знаходилась з його батьками, відповідач з`явилась до сина з намірами забрати його. Батьки позивача одразу повідомили його про це. Він зв`язався з відповідачкою, щоб вирішити дане питання. Однак відповідач його не дочекалась, а викликала поліцію та представників служби у справах дітей, які роз`яснили їй порядок її дій у разі спору. Тож вирішити спір мирним способом їм не вдалося.

За обставин, які склалися, позивачем створені найкращі умови для дитини, в нього є свій дитячий куточок, де він грається, є спальний куточок, де він відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку.

Позивач любить свого сина та мажє змогу забезпечити його всім необхідним. Має вищу технічну освіту. Працює за освітою на приватних підприємствах інтернет-провайдера ВінФаст та КвікНет та має постійний дохід. Окрім того спільно зі своїми батьками позивач веде сільське господарство, з якого мають постійний дохід. Позивач слідкує за станом здоров`я сина, постійно відвідує з сином лікарні, піклується про його розвиток, у нього з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Позивач має можливість забезпечити сину належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, позивач не чинитиме перешкод для спілкування матері із сином і готовий зі свого боку сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері.

Виходячи з того, що увесь час, після припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, дитина проживала з позивачем, він займається її вихованням та піклуванням, син прив`язаний до нього, відповідач не виявляє проявів самостійного виховання сина, то позивач вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини з ним за місцем своєї реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Кравець В.А., позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач суду пояснив, що до війни він разом з відповідачкою та сином проживали у м. Вінниці. Після початку війни вирішили переїхати в село, щоб було безпечніше. На той час сину було всього 10 місяців. В перші дні війни він допомагав місцевим жителям в селі облаштовувати блокпости. Відповідач доглядала сина вдома. Коли він приходив ввечері додому, вона постійно жалілася, що їй важко самій доглядати дитину, а він їй не допомагає. Одного вечора у березні 2022 відповідач почала збирати свої речі і сина та хотіла кудись йти з сином під час комендантської години. Він не дозволив цього. Тоді ОСОБА_2 забрала гроші і сама пішла невідомо куди. Пізніше зясувалося, що вона у м. Вінниці та збирається за кордон. Він сказав, щоб вона взяла з собою і сина, так як в Україні небезпечно. Однак відповідач повідомила, що їй слід виїжджати вже і вона не може змінити свої плани. З того часу вони спільно однією сімєю не проживали, а син залишився з ним. Три місяці він не працював, щоб мати змогу доглядати за дитиною. Він створив всі необхідні умови для проживання та розвитку сина. Працює, має стабільний дохід та домашнє господарство, створив всі необхідні умови для дитини. Відповідач не має постійного місця проживання та роботи, її місце знаходження на разі йому невідоме. Шлюб вони розірвали 01.08.2022 року.

Представник позивача також зазначила, що неявка відповідачки в судові засідання свідчить про її незацікавленість в тому, щоб син проживав з нею.

Позивач та його представник просили позов задовольнити в повному обсязі, понесені судові витрати залишити за позивачем.

Відповідач та її представник, адвокат Підреза І.В., в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. З заявою про відкладення судового засіданні не звертались, відзиву щодо позову ОСОБА_1 відповідачка не подала. Разом з цим, свою позицію щодо позову ОСОБА_1 висловили під час підготовчого провадження у справі, а також в зустрічній позовній заяві про визначення місця проживання дитини з матір`ю від 22.09.2022. Послались на те, що після народження дитини, подружжя деякий час проживало в орендованій квартирі в м.Вінниця. Відповідач самостійно займалася вихованням сина, оскільки ОСОБА_1 працював. Між подружжям часто виникали скандали, так як позивач застосовував до відповідача психологічне та фізичне насильство, їй доводилось викликати поліцію. Своєї дитини відповідач не залишала, а позивач разом із своїми батьками вигнали її з дому, повідомивши, що дитини вона більше не побачить. Саме цестало останньою крапкою у відносинах між ними. Відповідач любить свого сина і хоче, щоб дитина проживала з нею. В червні 2022 року вона приїхала додому до позивача з метою забрати сина. ОСОБА_1 не було вдома, а його батьки почали виганяти її і не дозволили зайти в будинок, щоб забрати сина. На місце події було викликано поліцію та службу у справах дітей. З цих підстав та, враховуючи те, що вона не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, не веде аморальний спосіб життя, а дитина потребує материнської любові, вважають, що місце проживання дитини має бути визначено з матірю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 ухвалою суду від 27.09.2022 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 та об`єднано з ним в одне провадження.

Згідно ухвали Тульчинського районного суду від 01.02.2023 зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матірю залишено без розгляду відповідно до п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Представник Служби у справах дітей Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

За таких обставин, з`ясувавши думку учасників справи, суд розглянув справу у відсутність відповідача, її представника та представника служби у справах дітей на підставі наявних у справі доказів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є тіткою позивача ОСОБА_1 . Позивач з дружиною та сином приїхали з м. Вінниця в с. Суворовське, на початку війни, в березні 2022, до батьків позивача. Спочатку жили нормально. А потім відповідач зібрала речі і втекла, виїхала за кордон. Її не було три місяці, дитина спочатку дуже плакала. Позивач розрахувався з роботи, щоб доглядати за сином, і не працював 2-3 місяці. В сина з батьком гарні відносини, дитина розвивається добре, дуже прив`язана до батька. Відповідачці ніхто не забороняв спілкуватися з сином, але вона до нього не приходить.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача. ЇЇ невістка ОСОБА_2 з її сином та онуком на початку війни приїхали з м. Вінниці та проживали в їх будинку. Одного вечора, в березні 2022, ОСОБА_2 зібрала речі та хотіла піти з онуком серед ночі. Вона просила її не робити цього, бо дитина зовсім маленька, але відповідач їй сказала, що вона хоче влаштувати своє життя. В той вечір відповідач пішла, онук спочатку дуже за нею плакав. Позивачу довелося розрахуватися з роботи, щоб доглядати дитину, він 2-3 місяці не працював. Потім вони дізналися, що відповідачка виїхала за кордон. Вони не заперечували, щоб вона взяла з собою дитину, але вона такого бажання не виявила. Зараз дитина вже звиклася з тим, що матері не має, дуже прив`язався до батька, йому створено всі умови для проживання та розвитку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є колегою позивача та неодноразово бував в них в гостях коли вони проживали в м. Вінниця, тоді вже в них був син. У позивача та відповідача були гарні відносини, але потім в відповідача починалася істерика. З сином завжди більше займався позивач. Позивач з дружиною та сином поїхали жити в с. Суворовське коли почалася війна. Позивач покинув роботу та доглядав за дитиною, так як відповідач дитину покинула, виїхала за кордон, а дитину забирати не хотіла.

Вислухавши пояснення позивача, представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Тульчинської міської ради (а.с. 8 т. 1).

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 28.03.2011 Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 23.02.2018 (а.с. 4 т.1).

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №321 від 22.06.2020, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 06.11.2017 (а.с. 7 зв.бік т.1).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 06.05.2020, судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстровано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 06.05.2020, про що зроблено актовий запис № 569 (а.с. 9 т. 1).

Згідно копії судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області №148/684/22 від 07.06.2022 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10 т. 1).

Згідно довідки №126 від 13.06.2022, виданої виконкомом Тульчинської міської ради ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , його малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.03.2022 проживає з ним за вищевказаною адресою і перебуває на його утриманні. Мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 07.03.2022 разом з дитиною за місцем її перебування не проживає і участі в її утриманні не приймає (а.с. 11 т. 1).

Відповідно до довідок №128 від 13.06.2022, №203 від 18.10.2022, виданих виконкомом Тульчинської міської ради ОСОБА_1 , до складу його сім`ї входять: батько - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12, 159 т. 1).

З копії акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матір`ю - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у приватному будинку 1971 року забудови, загальною площею 76,6 кв. м. Санітарно-гігієнічний стан житлових приміщень задовільний. Житловий будинок та присадибна ділянка належить ОСОБА_5 . На присадибній ділянці площею 0.5700 га вирощують сільськогосподарську продукцію. Під час обстеження встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час за вказаною адресою не проживає (а.с. 13 т. 1).

Згідно довідки сімейного лікаря Суворовської АЗПСМ від 16.06.2022 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом сімейного лікаря ОСОБА_8 , декларація №0001-8505-РМАО. Законним представником по укладеній декларації є батько ОСОБА_1 . На медичні огляди та на заплановані щеплення дитина з`являється з батьком. (а.с. 14 т.1).

Згідно довідки-витягу з історії розвитку дитини сімейного лікаря Суворовської АЗПСМ від 22.06.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному обліку Суворовської АЗПСМ не перебуває, фізичний , психічний розвиток згідно віку (а.с. 16 Т.1).

З довідки (ОР 615016 ЦБ/Пб 50046/522) від 27.06.2022, виданій ОСОБА_1 , встановлено, що він знаходиться на обліку в УСЗН Тульчинської РДА і отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи: розмір допомоги в січні -лютому 2022 склав 1934 грн.; в березні - червні 2022 - 2100 грн.(а.с. 15 т. 1).

З довідки сімейного лікаря Суворовської АЗПСМ від 22.06.2022, виданій ОСОБА_1 , встановлено, що він знаходиться на ІІІ-й групі інвалідності по загальному захворюванні. Група робоча, стан здоров`я даного пацієнта дозволяє виховувати дитину (а.с. 17).

Згідно довідки №311 від 27.06.2022 ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Тульчинської РДА і одержує допомогу згідно ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», як інвалід 3 групи: з 29.06.2016 по даний час (а.с. 18 т. 1).

Відповідно до довідки № 508 від 27.06.2022, виданої лікарем-наркологом КНП «Тульчинська ЦРЛ» Тульчинської міської ради», ОСОБА_1 за медичною допомогою в наркологічний кабінет не звертався (а.с. 19 т. 1 ).

Відповідно до довідки № 509 від 27.06.2022 виданої лікарем-психіатром КНП «Тульчинська ЦРЛ» Тульчинської міської ради», ОСОБА_1 за медичною допомогою в психіатричний кабінет не звертався (а.с. 20 т. 1 ).

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» МВС України ВР-000128804 ОСОБА_1 станом на 27.06.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 21 т. 1).

Згідно характеристик № 38 від 13.06.2022, № 75 від 18.10.2022, виданих виконкомом Тульчинської міської ради, ОСОБА_1 за час проживання в селі Суворовському зарекомендував себе з позитивної сторони, в сім`ї та побуті поводить себе добре, спиртними напоями не зловживає, скарг від сусідів та жителів села не надходило (а.с. 22, 158 Т. 1).

Згідно виписки №6КСВМSRNUM4S7UVK від 03.07.2022, виданої АТ КБ «ПриватБанк» по надходженнях по картці ОСОБА_1 за період 01.01.2022 по 03.07.2022, вбачається, що за вказаний період він отримав доходи в розмірі 63710,47 грн. (а.с. 23, 24 т.1).

Відповідно до копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії РРУ № 097409 від 12.10.2022, виданого лікарем-наркологом КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної Ради», у ОСОБА_1 наркологічні протипоказання до виконання та до провадження відсутні (а.с. 140 зв.бік т. 1).

Відповідно до копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії ААН № 497642 від 12.10.2022, виданого лікарем-психіатром КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної Ради», ОСОБА_1 за психіатричною допомогою не звертався (а.с. 141 т. 1).

Згідно копії декларації №0001-8505-РМАО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, поданої 16.06.2022, пацієнт - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікар, який надає ПМД - ОСОБА_8 , законний представник пацієнта батько - ОСОБА_1 (а.с. 141 зв.бік т.1).

Згідно довідки сімейного лікаря Суворовської АЗПСМ від 19.10.2022 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом сімейного лікаря ОСОБА_8 , декларація №0001-8505-РМАО. Довірена особа по декларації є батько ОСОБА_1 . На медичні огляди та на заплановані щеплення дитина з`являється з батьком. (а.с. 160 т.1).

Згідно копії Акту профілактичної бесіди від 13.10.2022 комісіз питань захисту прав дитини виконакому тульчинської міської ради проведено профілактичну бесіду стосовно роз`яснення норм чинного законодавства щодо обов`язків та прав батьків з виховання та розвитку дитини, з батьком дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дідом дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бабою дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 161 т.1).

З копії акту обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що житло розміщене на 1 поверсі, одноповерхового будинку, скаладається із 3-х кімнат, кухні та веранди, загальна житлова площа - 76,6 кв.м., житлова- 51 кв. м. Будинок належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Рік забудови - 1971. Присадибна ділянка належить власниці. Сім`я має підсобне господарство. Будинок оснащений необхідними меблями та побутовою технікою. Житлово-побутові умови відповідають санітарно- гігієнічним нормам проживання. В користуванні наявний автомобіль «Opel Astra», 1.6 бензин, 2004 року випуску. (а.с. 163 т. 1).

Згідно рішення №327 від 16.11.2022 виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Висновок направити до Тульчинського районного суду (а.с. 205 т. 1 ).

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.11.2022 №327 комісія вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 206-208 т.1). З даного висновку вбачається, що працівниками Служби у справах дітей Тульчинської міської ради проведено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . При виїзді працівників Служби у справах дітей Тульчинської міської ради за місцем реєстрації за місцем реєстрації ОСОБА_2 , встановлено, що будинок належить співмешканцю її матері ОСОБА_9 . В телефонному режимі власник будинку повідомив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_2 за цією адресою не проживають і він буде вирішувати питання про зняття їх з реєстрації. З матір`ю дитини проведено бесіду, в якій вона вказала, що тривалий час працювала в Республіці Польща, де проживала разом з матір`ю. На даний час вона не працює, власне житло відсутнє, з місцем проживання поки не визначилася, однак в неї є деякі матеріальні збереження, та в подальшому вовна планує разом з сином винаймати житло в м. Вінниці.

З копії листа-відповіді КУ «Центр надання соціальних послуг» Тульчинської міської ради № 525 від 15.11.2022 та копії пояснювальної записки ОСОБА_2 директору КУ ЦНСП Рупіній Л.С. 02.11.2022, вбачається, що остання просить відкласти проведення оцінки потреб сім`ї/особи аргументуючи це тим, що вона тимчасово відміняє позов по поверненню дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як виникли непередбачувані сімейні обставини (а.с. 209, 210 т. 1).

Згідно копії довідки №209 від 28.10.2022, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 06.11.2017, але за місцем реєстрації на теперішній час не проживає (а.с. 211 т.1).

Як вбачається з листа № 06/1652 від 26.10.2022 КУ "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", згідно з медичною документацією 09.02.2022 о 16:13 год. в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик від абонента, який представився чоловіком ОСОБА_2 з приводу гострого отруєння його дружини (а.с. 189 т. 1).

Згідно листа № 1636/25/01-2022 від 28.10.2022 Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП у Вінницькій області судом встановлено, що у 2021 році підставами звернення до поліції за скороченим номером екстреної комунікації «102» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виникнення (з її слів) конфліктних ситуацій з ОСОБА_1 , а саме: - ІНФОРМАЦІЯ_6 о 20.06 год. її чоловік ОСОБА_10 застосував відносно неї фізичну силу та пішов з місця події у невідому напрямку; - 12.10.2021 о 22.00 год. її чоловік ОСОБА_10 , з яким вона перебуває на стадії розлучення, не впускає її у квартиру, де вона проживала в АДРЕСА_2 , та заважає забрати свої особисті речі; -12.10.2021 о 23.19 год. її чоловік ОСОБА_10 не впускає її до квартири забрати речі та вона знаходиться з малолітньою дитиною на вулиці. За результатами розгляду звернення ОСОБА_2 матеріали перевірки списано до справ відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області;

09.02.2022 о 17.03 год. за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» надійшло повідомлення від лікаря бригади №10 станції ШМД м. Вінниці Подолян, яка забезпечувала обслуговування виклику екстреної медичної допомоги, здійснене за скороченим номером екстреної комунікації «103» чоловіком ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , після сварки з чоловіком, ОСОБА_2 намагалася покінчити життя самогубством та випила значну кількість таблеток, від госпіталізації відмовилась. За результатами розгляду 09.02.2022 матеріали перевірки списано до справи відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за № Д-506.

Зазначина у вказаному листі інформація підтверджується доданими витягами з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», з яких вбачається, що жертвою домашнього насильства ніхто не став, відповіді від ОВС ніхто не потребує (а.с. 225-232 т. 1).

Отже, з досліджених в ході судового розгляду доказів судом встановлено, що з березня 2022 року сторони проживають окремо, саме з цього часу їх малолітній син проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем для дитини створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку.

Шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо та не можуть дійти згоди щодо того, з ким із них має проживати їх малолітній син.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить із такого.

Статтею 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.2 ст. 2 СК України сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як визначено ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до положень статті 3 Міжнародної Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01.07.2017 у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (рішення від 08.01.2009 у справі "Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії" та рішення від 16.07.2015 у справі "Мамчур проти України").

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, психологічний стан тощо. Найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29.11.2017 в справі № 6-1945цс17).

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, на турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Така правова позиція викладена і Верховним Судом України в постанові від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16.

Отже, вищезазначене положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

При цьому, вимоги національного законодавства, а саме: ст. 21, 22, 24, 51 Конституції України, ст. 141 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають рівність всіх громадян перед законом і рівність обох батьків щодо виховання та утримання своїх дітей без будь-яких привілеїв і обмежень, включаючи стать особи.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

За приписами, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Досліджені судом докази та встановлені обставини свідчать про те, що батько ОСОБА_1 постійно піклується про сина, бере участь у його духовному та фізичному розвитку, створив всі належні умови для його виховання, в той час як мати ОСОБА_2 з березня 2022 року проживає окремо від дитини, виявила бажання побачитись з дитиною за увесь час лише один раз, не цікавиться успіхами дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Її неявка в судове засідання, зокрема і для підтримання свого позову про визначення місця проживання дитини з матірю, свідчить, на переконання суду, про втрату інтересу до того, щоб дитина проживала разом з нею та небажання довести суду можливості і необхідності визначення місця проживання дитини саме з нею.

З огляду на викладене, враховуючи висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, недоцільність порушення стабільності його повсякденного життя, відсутність виключних обставин, які б указували на неможливість проживання дитини окремо від позивача, а також той факт, що матір дитини, не має власного житла, постійного місця проживання, а тому не може забезпечити необхідні умови для проживання та розвитку дитини, суд доходить висновку, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , який фактично проживає з ним, на даний час максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини. При цьому, судом враховано, що особисті конфлікти між сторонами не мають порушувати інтереси дитини і зміна середовища проживання дитини у його віці може стати різкою зміною укладу життя, до якого він звик, не виключаючи ризик негативного впливу на психічне здоров`я дитини його спілкування з матір`ю у незвичних для нього умовах за відсутності батька. Отже, на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, тому суд доходить висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

При цьому суд зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє матір права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні. За наявності підстав матір має право порушувати питання про зміну місця проживання дитини.

Судові витрати суд залишає за позивачем, оскільки таке бажання він висловив в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 3, 9. Конвенції про права дитини, ст. 2, 7, 141, 160, 161 СК України, ст.ст.8, 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Суддя Л.А. Штифурко