печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі судового засідання - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиції сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача суми списані з його банківського рахунку «за використання кредитного ліміту» протягом 2020-2022 років у розмірі 99 665, 33 грн.

В обґрунтування позову вказано, що протягом 2020-2022 років з рахунку позивача в АТ КБ «ПриватБанк» здійснювалося списання коштів «за використання кредитного ліміту» на загальну суму у розмірі 99 665, 33 грн, як повідомив банк. Позивач звернувся до банку лисом від 13 травня 2022 року з вимогою протягом семи днів повернути йому вказану суму грошових коштів. Але банк відмовив у поверненні коштів.

Позивач стверджує, що не укладав із банком жодних кредитних договорів та договорів про встановлення кредитного ліміту, письмових договорів, які б передбачали нарахування відсотків за використання кредитного ліміту.

Представник відповідача позов не визнала, у відзиві зазначила, що 22 січня 2019 року сторонами укладено договір про надання банківських послуг, що станом на 22 січня 2019 року складався з: анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 22 січня 2019 року, умов та правил надання банківських послуг, тарифів. На виконання умов договору банк видав ОСОБА_1 кредитну картку «Універсальна» Gold № НОМЕР_1 . Надалі ОСОБА_1 звернувся до банку та підписав паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені всі умови кредитування, які діяли станом на 26 червня 2019 року. Потім 12 березня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до банку, подавши анкету-заяву клієнта про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 12 березня 2020 року, заяву про приєднання до умов і правил надання послуг від 12 березня 2020 року і паспорт споживчого кредиту від 12 березня 2020 року. Таким чином підписані між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 документи складають у сукупності договір про надання банківських послуг, котрий є змішаним договором і поєднує у собі умови договору про відкриття та обслуговування рахунку та кредитування рахунку. За весь період дії договору банк видав, а ОСОБА_1 отримав кредитні картки: «Універсальна» Gold № НОМЕР_1 і MasterCard World Black Edition № НОМЕР_2 . Паспорт споживчого кредиту від 26 червня 2019 року, підписаний ОСОБА_1 , містить всі умови кредитування, а саме: процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних: 42 % (3,5 % місяць), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту, відсотків річних: 84 %; розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше 100 гривень. Відповідно до виписки за договором ОСОБА_1 вперше скористувався саме кредитними коштами 29 жовтня 2019 року, тобто вже після ознайомлення та погодження ним з умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли на момент підписання паспорту споживчого кредиту. Оскільки предметом розгляду даної справи є саме нараховані відсотки, представник відповідача зауважила на п. 1.3 заяви про приєднання до умов та правил надання послуг від 12 березня 2020 року, де чітко вказано, що процентна ставка, відсотків річних 37, 2 % - для преміальних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature. Також, як у виписці, так і у довідці, поданій позивачем зазначено проценту ставку на місяць, у зв`язку з чим, для зручності співставлення даної ставки з ставкою, зазначеною у виписці вважається, що 37,2% річних = 3,1% на місяць. Дані умови повністю співпадають також і з умовами кредитування, зазначеними у паспорті споживчого кредиту від 12 березня 2020 року. На підтвердження погодження з умовами надання кредиту, клієнт у графі «Підпис споживача» проставив особистий підпис.

Під час розгляду цієї справи судом правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) не може бути застосований, оскільки об`єм та зміст доказів, наданих під час розгляду справи № 342/180/17 та № 757/29199/22-ц неоднакові: у справі № 342/180/17 AT КБ «ПриватБнк» було надано у якості доказів лише заяву, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з умов та правил надання банківських послуг. в матеріалах справи № 757/29199/22-ц, міститься вищезгадані паспорти споживчого кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання послуг від 12 березня 2020 року. Дані документи підтверджують саме конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування, визначає процентну ставку, а також можливість надання пільгового періоду. Відповідач у свою чергу з даними документами ознайомився та погодився, про що свідчить його власний підпис у відповідній графі. Саме тому суд повинен дійти висновку, що дана справа не є ідентичною справі, на основі якої Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, а отже застосування даного правового висновку є неможливим.

Фактично кошти, які ОСОБА_1 вимагає стягнути з AT КБ «ПРИВАТБАНК» були лише нараховані банком, а не сплачені ОСОБА_1 .

Окрім цього, представник відповідача вказала, що позивачем не надано договору про надання правової допомоги, тому безпідставними є вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Представник позивача, заперечуючи проти доводів сторони відповідача, вказав у відповіді на відзив, що позивач не заперечував факт відкриття рахунку та отримання банківської картки, у позові йдеться про те, що ОСОБА_1 не укладав з АТ КБ «ПриватБанк» кредитних договорів та договорів про встановлення кредитного ліміту. Заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» не свідчить про укладення кредитного договору на умовах, визначених банком. Такий висновок був висвітлений у постанові Великої Палати Верховного Суду № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, і полягає у тому, що якщо банк не ознайомив клієнта про конкретні умови обслуговування кредитної картки, то вважається, що клієнт повинен оплачувати отриманий кредит на умовах визначених загальними положеннями Цивільного кодексу. Тобто, якщо мова йде про проценти, то це проценти у розмірі облікової ставки НБУ. А от по відповідальності за неналежне виконання свого зобов`язання з оплати заборгованості за кредитною карткою банк може нараховувати лише інфляційні втрати та 3 % річних по статті 625 ЦК України. Зауважив, що заперечення відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката є передчасними, адже договір про надання правової допомоги, докази оплати та акт приймання-передачі наданої правової допомоги будуть надані суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

24 жовтня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

27 жовтня 2022 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін /а. с. 27-28/.

19 грудня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов /а. с. 45-120/.

08 лютого 2023 року до суду надійшла відповідь сторони позивача на відзив відповідача.

15 березня 2023 року представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Позивач, його представник у судове засідання не з`явилися, зважаючи на подану до суду заяву.

Представник відповідача також не з`явилася у судове засідання, про час, дату і місце призначення якого була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

22 січня 2019 року сторонами укладено договір про надання банківських послуг, що станом на 22 січня 2019 року складався з: анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 22 січня 2019 року, умов та правил надання банківських послуг, тарифів /а. с. 89-91/.

23 січня 2019 року на виконання умов договору АТ КБ «ПриватБанк» видав ОСОБА_1 кредитну картку «Універсальна» Gold № НОМЕР_1 , з терміном дії до травня 2022 року /а. с. 80/.

26 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку та підписав паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено умови кредитування, що діяли станом на 26 червня 2019 року, а саме: процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних: 42 % (3,5 % місяць), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту, відсотків річних: 84 %; розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше 100 гривень /а. с. 113-116/.

12 березня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», подавши анкету-заяву клієнта про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 12 березня 2020 року, заяву про приєднання до умов і правил надання послуг від 12 березня 2020 року і паспорт споживчого кредиту від 12 березня 2020 року, згідно з яким процентна ставка річних 37, 2 %, для преміальних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature /а. с. 85-87, 93-111/.

Згідно з укладеним договором АТ КБ «ПриватБанк» видав 12 березня 2020 року ОСОБА_1 кредитну картку MasterCard World Black Edition № НОМЕР_2 , з терміном дії до березня 2023 року /а. с. 80/.

Відповідно до виписки за договором № б/н за період з 01 січня 1999 року по 13 грудня 2022 року, ОСОБА_1 , починаючи з 28 жовтня 2019 року, користувався кредитним коштами /а. с. 54-65/.

10 травня 2022 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 банк надав довідку з випискою по операціям «зняття відсотків за використання кредитного ліміту» за період з 21 травня 2014 року по 10 травня 2022 /а. с. 5-8/.

23 травня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до банку письмову вимогу про повернення суми грошових коштів у розмірі 99 665, 33 грн, посилаючись на відсутність укладених із банком кредитних договорів /а. с. 9-10, 11/.

01 червня 2022 року банк надав письмову відповідь ОСОБА_1 з фактичною відмовою у задоволенні його вимоги /а. с. 12-14/.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Як встановлено судом із паспорту споживчого кредиту, підписаного позивачем 26 червня 2019 року, якому видано 23 січня 2019 року кредитну картку «Універсальна» Gold № НОМЕР_1 , він погодився на встановлений ліміт кредиту на споживчі потреби у розмірі до 75 000, 00 грн строком на 240 місяців /а. с. 113-116/.

Відповідно до розділу 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача», клієнт погодився на фіксовану процентну ставку у межах пільгового періоду у розмірі 0,00001 %, фіксовану процентну ставку за межами пільгового періоду - 42 %, що відповідає загальним витратам за кредитом у розмірі 61 687, 16 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) (за припущення, щ сума використаного кредитного ліміту становить 20 000, 00 грн): у межах пільгового періоду - 20 060, 00 грн, за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами за межами пільгового періоду і погашенню кредиту мінімальними платежами - 81 687, 16 грн. Загальна річна процентна ставка: за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами у межах пільгового періоду - 1, 56 %, за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами за межами пільгового періоду і погашенню кредиту мінімальними платежами - 53, 36 %.

Згідно з розділом 5 «Порядок повернення кредиту», кількість та розмір платежів, періодичність внесення - щомісяця до 25 числа поточного місяця 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.

Відповідно до розділу 6 «Додаткової інформації», пеня як наслідок прострочення виконання та /або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит не застосовується, але штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84 %.

Окрім цього, споживач мав право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування».

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані, виходячи із обраних ним умов кредитування, і отримання пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`ярення наведеної інформації, у тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, у тому числі у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором /а. с. 116/.

Також встановлено, що подана 12 березня 2020 року ОСОБА_1 , який діяв на підставі власного волевиявлення, згідно з ст. 634 ЦК України, приєднуючись до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Оплата частинами та миттєва розстрочка» умов та правил надання банківських послуг, що розміщені у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua//terms, у редакції, затвердженій протоколом засідання Правління банку № 8 від 19 лютого 2019 року, заява про приєднання до умов та правил надання послуг, містить істотні умови кредитування, у тому числі тип кредиту, ліміт суми кредиту, процентні ставки, загальні витрати за кредитом, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача, умови здійснення розрахунків, реальну річну проценту ставку тощо /а. с. 93-106/.

Так, отримавши 12 березня 2020 року кредитну картку MasterCard World Black Edition № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 також підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані, виходячи із обраних ним умов кредитування, і отримання пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`ярення наведеної інформації, у тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, у тому числі у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором у паспорті споживчого кредиту /а. с. 111/.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, сформована у постанові від 03 липня 2019 року № 342/180/17, ґрунтується на тому, що у цій справі правовідносини між клієнтом і банком виникли на підставі договору про надання банківських послуг укладеного шляхом підписання клієнтом анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка не містила розміру процентної ставки, були відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Суд констатував у постанові від 03 липня 2019 року, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Разом з тим, паспорт споживчого кредиту від 26 червня 2019 року, заява про приєднання до умов та правил надання послуг від 12 березня 2020 року з паспортом споживчого кредиту від 12 березня 2020 року містять таку інформацію, зокрема, про тип кредиту; суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації, виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Як було встановлено, що ці документи містять підпис позичальника - ОСОБА_1 , яким підтверджується той факт, що він ознайомився і погоджується на умови банку. Отже підписані між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 документи складають у сукупності договір про надання банківських послуг, котрий є змішаним договором і поєднує у собі умови договору про відкриття та обслуговування рахунку та кредитування рахунку.

З виписки за договором б/н встановлено, що за період з 28 жовтня 2019 року по 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 регулярно користувався кредитним коштами на карткових рахунках «Універсальна» Gold № НОМЕР_1 і MasterCard World Black Edition № НОМЕР_2 /а. с. 54-65/.

Окрім цього, слушними є доводи представника відповідача на аргумент позивача про те, що банк списував з його рахунку грошові кошти за використання кредитного ліміту, а саме те, що сума нараховувалася як заборгованість і додавалася до загальної суми боргу ОСОБА_1 , проте фактично не віднімалася з його рахунку.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Так як у задоволенні позову суд відмовив, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на нього.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-16, 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова