Справа № 758/2764/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі секретаря судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є КП «Київтеплоенерго», звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води на загальну суму 31 176,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з центрального опалення та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідач неналежним чином не здійснює оплату таких послуг, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем станом на 01.08.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 31 176,32 грн., а саме: 12000,22 грн. - заборгованість за централізоване опалення; 14 554,23 грн. - заборгованість за постачання гарячої води та 4 621,87 грн. - 3% річних та інфляційна складова боргу.

Ухвалою від 12.03.2018 р. (суддею Войтенко Т.В.) відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року за заявою КП «Київтеплоенерго» було здійснено заміну позивача на Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

В січні 2019 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що між відповідачем по справі ОСОБА_1 та позивачем ПАТ «Київенерго» ніколи не було укладеного договору про постачання зазначених послуг. Квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; обладнана лічильниками на холодну та гарячу воду з серпня 2012 року. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про приймання № НОМЕР_1 . В квартирі зареєстровано 3 особи, із тесту позовної заяви не зрозуміло на кого саме оформлено особовий рахунок на сплату комунальних послуг та з яких правових підстав. Окрім цього, як вбачається з матеріалів позовної заяви розрахунок суми заборгованості було здійснено з жовтня 2014 року. Отже, відповідач просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності як до основної позовної вимоги так і до вимог про стягнення 3% річних.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 27.11.2019 р. матеріали вказаної справи передані на розгляд судді Ларіоновій Н.М.

У лютому 2021 року. представником позивача подані додаткові пояснення, в яких зазначив, що 13.10.2017 р. ПАТ «Київенерго» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення з Відповідача. Ухвалою Подільського районного суду від 17.11.2017 за №758/13473/17 відмовлено в видачі судового наказу за заявою ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води (копія додається до матеріалів справи). ПАТ «Київенерго» звернулось до Подільського районного суду м. Києва до Відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Звертає увагу суду, що Відповідач з заявою про відмову в наданні послуг до ПАТ «Київенерго/КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не звертався. Також слід зазначити, що перебіг строку позовної давності переривається: здійсненням зобов`язаною особою дій, що підтверджують визнання боргу або іншого обов`язку. Такими діями можуть бути, наприклад, часткова виплата боргу, прохання про відстрочку виконання зобов`язання тощо. В лютому місяці 2016 відповідачем було сплачено 1000,00 грн. при нарахуванні 523,69 грн., що також свідчить про переривання строків позовної давності та обізнаність Відповідача в наявності боргу за централізоване опалення та гаряче водопостачання. В зв`язку з вище викладеним КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», звертає увагу суду, що відбулося переривання строків позовної давності та строки щодо звернення стягнення з Відповідача заборгованості за вказаний у розрахунку заборгованості період не порушено. Окрім цього, відповідач кожного місяця отримував платіжні документи в яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості. Однак відповідач показання показання квартирних засобів обліку до виконавця послуг не надавав, з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та перерахунку не звертався, таким чином розрахунок здійснювався відповідно до чинного законодавства України та підлягає оплаті.

До початку судового засідання представник позивача подав заяву в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач будучі повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач, місце проживання яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго» (ПАТ «Київенерго») за вказаною вище адресою.

Станом на 01.08.2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 31 176,32 грн. а саме: 12000,22 грн. - заборгованість за централізоване опалення; 14 554,23 грн. - заборгованість за постачання гарячої води та 4 621,87 грн. - 3% річних та інфляційна складова боргу.

КП «Київтеплоенерго», яке є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року.

Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р.№ 630 (далі- Правила).

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, абз.2 п.21 з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162.

Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Так, із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що він зроблений за період з жовтня 2014 року по серпень 2017 року. Позовну заяву ПАТ «Київенерго» подано до суду 05.03.2018 р.

Таким чином, враховуючи, що загальний строк позовної давності складає три роки, то до задоволення підлягають позовні вимоги, починаю за період з березня 2015 року. Отже, до стягнення підлягає заборгованість за період з березня 2015 р. по серпень 2017 р. (дата, на яку позивачем нарахована заборгованість відповідачу).

Окрім цього, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що оскільки позивач звертався із заявою про видачу судового наказу, а також відповідач частково здійснював оплату наданих послуг, то перебіг строку позовної давності переривається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності та вказала, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову.

Відтак, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений в поставі від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, суд вважає, що подання ПАТ «Київенерго» заяви про видачу судового наказу у 2017 році не свідчить про переривання позовної давності.

Таким чином, враховуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, беручи до уваги період, за який підлягає стягненню заборгованість, загальна сума заборгованості за надані позивачем житлово-комунальні послуги відповідачу, з інфляційними втратами та 3% річних, за вказаний період становить в розмірі 26 356,35 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 1 762,00 грн., оскільки даний розмір судового збору є мінімальним для сплати юридичною особою на той період, така сума судового збору підлягала сплаті позивачем при заявлені до стягнення і задоволеної судом суми, а тому принцип пропорційності в даному випадку не застосовується.

На підставі викладеного, статтями 525, 526, 610, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись статтями 4, 12, 13, 76-80, 81, 141, 142, 206, 258-259, 263, 264,265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з березня 2015 р. по серпень 2017 року в розмірі 26 356,35 грн. (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят шість гривень 35 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

В іншій частині відмовити

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» ( юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 15-А; );

Відповідач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Н. М. Ларіонова