Номер провадження: 22-ц/813/4283/23
Справа № 522/7365/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Орловської Н.В.,

Приходько Л.А.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним,

встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Сіржант Юрій Володимирович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 18 червня 2010 року вона перебувала із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син- ОСОБА_5 , місце проживання якого після розірвання ними шлюбу перебуває на стадії вирішення.

27 вересня 2011 року нею та ОСОБА_3 була придбана (куплена) квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, зареєстровано в установленому законом порядку на її ім`я та ім`я відповідача ОСОБА_3 в рівних частинах.

Порядок користування квартирою не визначений та її поділ не проведений. З цього приводу між ними виник спір, який полягає в тому, що ОСОБА_3 чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, намагається виселити її з неї та погрожує вселити в квартиру інших громадян. 15.06.2022року ОСОБА_3 надав їй для ознайомлення свою нотаріально посвідчену заяву, якою він надає ОСОБА_4 згоду на проживання та користування протягом двох років (до 15.06.2024року) в 1/2 частині квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності, та повідомив, що найближчим часом він у її відсутність вселить до квартири ОСОБА_4 та її згода на це не потрібна.

Вважаючи вказану заяву незаконною та такою, що прямо порушує її право власності, має ознаки договору позички та є недійсною в силу недотримання положень частини другої статті 68 СК України внаслідок відсутності її згоди на передачу квартири в позичку, позивачка просила суд визнати недійсним правочин з видачі ОСОБА_3 заяви від 15.06.2022 року про надання згоди на проживання та користування, на безоплатній основі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 01 листопада 1996 року, в 1/2 частці квартири за адресою: АДРЕСА_2 , як такий, що є удаваним та приховує правовідносини позички квартири, укладений у відсутність згоди співвласника квартири ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сіржант Юрій Володимирович, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги вказала на те, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, суті нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 , правова природа та зміст якої прямо відповідає ознакам договору позички, та суперечать положенням цивільного законодавства щодо дійсності правочину та способів захисту прав власника.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачки- адвокат Сіржант Ю.В. та представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Бикова О.В. направили на адресу апеляційного суду заяви про розгляд справи у їх та їх довірителів відсутність.

Відповідачу ОСОБА_4 судова повістка вручена відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, про що свідчить проставлена у поштовому повідомленні відмітка про його відсутність за адресою місця проживання (а. с.88).

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою не доведено факт порушення її прав чи законних інтересів у зв`язку із складенням ОСОБА_3 та передачею ним ОСОБА_4 заяви про надання останньому згоди на проживання в спірній квартирі, оскільки ця заява не є правочином.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2010 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №249.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син- ОСОБА_5 .

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

27 вересня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С., прийняли у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, станом на 26.10.2011 року право позивачки на 1/2 частину наведеної вище квартири зареєстровано в установленому законом порядку.

З приводу користування спірною квартирою між її співвласниками існує спір, на підтвердження якого представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Биковою О.В. надано ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 23 червня 2022 року про відкриття провадження у справі №522/6163/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою (а.с. 31-32).

14 червня 2022 року ОСОБА_3 склав письмову заяву, засвідчивши справжність підпису на заяві нотаріально, якою дав свою згоду на проживання та користування, на безоплатній основі, громадянину України- ОСОБА_4 в належній йому на праві власності 1/2 частці квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 15 червня 2022 року по 15 червня 2024 року, з оплатою комунальних послуг.

Позивачка вважає заяву ОСОБА_3 правочином, який є недійсним на тій підставі, що є удаваним та таким, що приховує правовідносини позички квартири, які виникли за відсутності її згоди як співвласника квартири.

Відповідно до положень статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

За приписами статті 827 ЦК України, позичка є договором, за яким одна сторона (позикодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

З врахуванням вимог статті 793 ЦК України, яка підлягає застосуванню до договору позички, зважаючи на частину третю статті 827 ЦК України, договір найму (позички) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається в письмовій формі, а в разі його укладення строком на три роки і більше- підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

Питання укладення договору врегульовано главою 53 розділу ІІ (загальні положення про договір) ЦК України.

Зокрема, згідно зі статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови,щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Моментом укладення договору відповідно до положень статті 640 ЦК України є одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Аналіз наведених норми матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що договір позички вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, якими є безоплатне передання або зобов`язання передати майно, у спірних правовідносинах частину квартири, для користування протягом встановленого строку. При цьому інша сторона в договорі (користувач) має прийняти пропозицію позичкодавця користуватися належним йому майном на запропонованих умовах.

Враховуючи, що заява ОСОБА_3 , яку позивачка вважає прихованим договором позички, не містить обов`язку чи зобов`язання власника передати ОСОБА_4 належну йому на праві власності 1/2 частку квартири, яка не виділена в натурі, а волевиявлення ОСОБА_4 прийняти цю частку для користування на запропонованих власником умовах у передбаченій законом письмовій формі не підтверджено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір позички між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не укладено, тому наслідки недійсності правочину до спірних правовідносин не застосовуються.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах та як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, твердження скаржника про те, що заява ОСОБА_3 приховує собою правовідносини користування квартирою за відсутності згоди на це іншого власника, не може бути враховано судом, оскільки в наведеній заяві йдеться лише про згоду ОСОБА_3 на проживання в належній йому на праві власності 1/2 частці квартири ОСОБА_4 , однак цієї згоди недостатньо для набуття наведеними в заяві особами цивільних прав і обов`язків, які виникають на підставі договору позички частини житлового приміщення.

Не виникли на підставі зазначеної заяви будь-які обов`язки і у позивачки як співвласника квартири та не відбулося порушення її прав, які б підлягали поновленню у обраний нею спосіб, оскільки правочин щодо квартири, яка належить їй та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності останнім не вчинено, в той час як інститут недійсності правочину та правові наслідки недійсності правочину можуть бути застосовані лише до укладеного договору.

Інші доводи скарги щодо дій відповідача ОСОБА_3 по відношенню до позивачки як співвласника квартири знаходяться поза межами підстав та предмета пред`явленого позивачкою позову і не мають правового значення для правильного вирішення спору, який виник між сторонами.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: Н.В. Орловська

Л.А. Приходько

Повний текст постанови складено 13 березня 2023 року

Суддя Л.В. Пузанова