Справа № 677/25/23
Провадження № 2/677/247/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року м. Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Шовкун В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, шляхом визнання недійсним договору оферти,-

ВСТАНОВИВ:

До Красилівського районного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про захист прав споживача, шляхом визнання недійсним у цілому складеного Відповідачем договору оферти, як такого, що містить несправедливі умови, які створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що в липні-серпні 2019 року він, з метою започаткування невеликого власного бізнесу, шукаючи в мережі Інтернет інформацію на цю тему, неодноразово направляв на цілеспрямовану (таргетовану) рекламу - відеоролики, які пропонували скористатись авторською системою продажів Smart Lead, автором якої є відповідач ОСОБА_2 , за допомогою якої люди, які нею скористались, започаткували і розбудували власний успішний бізнес. Вказана пропозиція й до тепер розміщена на веб-сайті https://smartlead.com.ua/. Інформація з відеороликів, а також змісту вказаного веб-сайту заохочують та спонукають людей, які їх переглядають, до того, щоб приєднатися до співпраці з компанією Smart Lead, і з допомогою цієї компанії створити інтернет-магазин, який ця компанія за деяку плату зобов`язується вивести на маркетплейс (торгову площадку) Розетка. А далі клієнти цієї компанії нібито матимуть можливість продавати товари як через власний інтернет-магазин, так і через торгову площадку Розетка, і мати доходи від цих продажів. Інформація, розміщена в мережі Інтернет компанією Smart Lead, схилила позивача до висновку, що компанія є відповідальною та законослухняною організацією, а тому він вирішив прийняти пропозицію цієї компанії, що була розміщена на її сайті як публічний договір (оферта). Виконуючи умови цього публічного договору, він здійснив наступні дії: оплатив придбання пакету послуг «Platinum» двома частинами: перший платіж сумою 30600 гривень, здійснений 09.08.2019 року з кредитної карти Монобанку і другий на суму 24000 гривень, здійснений 23.08.2019 року з тієї ж кредитної карти. На той час вартість пакету послуг «Platinum» становила 57000 гривень, при цьому йому була запропонована знижка на 2400 гривень (на той час - еквівалент 100 доларів СІНА), тому за вказаний пакет послуг загалом він сплатив 54600 гривень; після придбання пакету послуг «Platinum», продовжуючи виконання визначених договором оферти умов, він 13.08.2019 року зареєструвався як фізична особа-підприємець, і з того ж часу почав сплачувати Єдиний соціальний внесок; після того, як він оплатив придбання пакету послуг «Platinum», компанія Smart Lead надала йому доступ до робочого кабінету на веб-сайті https://smartlead.com.ua2018.abckabinet.ru/login, на якому містився перелік завдань, які йому належало виконати для створення інтернет-магазину, вибору постачальників, наповнення магазину товарами та набуття навиків керування інтернет-магазином. В ході роботи над виконанням завдань, він зареєстрував і оплатив домен і хостинг у рекомендованого компанією Smart Lead хостинг-провайдера, витрати на купівлю домена становили 312 гривень, і витрати на оплату хостингу становили 1984 гривні.В подальшому він поетапно виконував завдання, що стосувались створення інтернет-магазину та управління ним. В ході виконання цих завдань, він надіслав компанії Smart Lead скан-копії його паспорта, ідентифікаційного коду та реєстраційних документів як підприємця. Ці копії були потрібні для укладення субліцензійного договору між ним як Ліцензіатом та маркетплейсом (торговою площадкою) Розетка, як Ліцензіаром. Торгівля на торговій площадці Розетка можлива лише за умови укладення такого договору, який і надає продавцям (ліцензіатам) можливість торгувати на цій торговій площадці.Субліцензійний договір від ТОВ «РОЗЕТКА.УА» надійшов на електронну поштову скриньку позивача в кінці грудня 2019 року, він був надісланий через систему електронного документообігу «Вчасно». Ознайомившись зі змістом цього договору, 21.12.2019 року, підписав договір своїм електронним підписом і повернув його до ТОВ «РОЗЕТКА.УА» через цю ж систему документообігу.Після підписання субліцензійного договору, від ТОВ «РОЗЕТКА.УА» на його електронну пошту мав надійти пароль доступу до особистого кабінету торгової площадки Розетка. Але такий пароль не надійшов. Не маючи паролю до особистого кабінету, він 05.01.2020 року надіслав на електронну поштову адресу торгової площадки Розетка лист-звернення з проханням надати йому пароль від його особистого кабінету на цій торговій площадці. Дещо пізніше стало зрозуміло, що після підписання ним субліцензійного договору, пароль до його особистого кабінету був надісланий не на його електронну пошту, а на пошту компанії Smart Lead, яку представляє Відповідач. Тобто, Відповідач отримав пароль без його відома і згоди. Така дія вчинена Відповідачем всупереч вимогам пункту 1.6. Правил користування особистим кабінетом торгової площадки Розетка, який прямо забороняє надання паролю третім особам. Відтак, доступ до його кабінету на Розетці вже мали треті особи ще до того, як такий доступ отримав позивач, як сторона субліцензійного договору. Надалі, після його звернень до підтримки компанії Smart Lead, до діяльності якої безпосередньо причетний Відповідач, позивачу був наданий цей пароль. Скориставшись паролем, він вперше зміг зайти у свій особистий кабінет на торговій площадці Розетка у січні 2020 року. Увійшовши в кабінет, він побачив, що Відповідач та/або його працівники вже розпоряджались його кабінетом на свій власний розсуд, і робили це без його відома і згоди.

Також позивач зазначив, що Відповідач не має і не мав жодного договору з ТОВ «РОЗЕТКА.УА», та про те, що пароль доступу до його особистого кабінету Відповідач отримав від ТОВ «РОЗЕТКА.УА» раніше ніж він. Відповідач не мав право ні знати пароль від його особистого кабінету, ні тим паче, користуватись ним на власний розсуд.

Посилаючись на положення Закон України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним у цілому складений Відповідачем договір оферти, як такий, що містить несправедливі умови, які створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, та стягнути з відповідача 414592,41 гривні згідно наданого розрахунку.

Суд, перевіривши позовну заяву з доданими до неї додатками та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов таких висновків.

Згідно ст. 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Так, частиною 1 статті 20 ГПК України передбачалося, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах між суб`єктами господарювання.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Вирішуючи питання предметної та суб`єктної юрисдикції цієї справи, суд вважає, що питання поширення юрисдикції господарських судів на вирішення зазначеної справи залежить як від з`ясування предмета і змісту правовідносин, від суб`єктного складу, та від характеру правовідносин, у межах яких виник спір.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають, зокрема, справи, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.08.2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Звертаючись до суду з позовом, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вказав, що він у мережі Інтернет шукав інформацію з метою започаткування невеликого власного бізнесу. Знайшовши інформацію щодо авторської системи продажів Smart Lead, автором якої є відповідач ОСОБА_2 , позивач вирішив нею скористались, та прийняв пропозицію цієї компанії, що була розміщена на її сайті як публічний договір (оферта), оскільки клієнти цієї компанії нібито матимуть можливість продавати товари як через власний інтернет-магазин, так і через торгову площадку Розетка, і мати доходи від цих продажів.

Таким чином, зі змісту та підстав поданого позову вбачається, що спір між сторонами виник після укладення позивачем (метою якого, при цьому, було стати суб`єктом господарювання та отримувати прибутки від власного бізнесу) з компанією Smart Lead спірного публічного договору (оферти), на підставі якого компанія Smart Lead на умовах дропшипінгувиводила інтернет-магазин позивача на належну ТОВ «РОЗЕТКА.УА» он-лайн платформу Rozetka (при цьому ТОВ «РОЗЕТКА.УА» є стороною субліцензійного договору № 12881/78632, що укладений з фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 ), та післянадіслання ТОВ «РОЗЕТКА.УА» паролю доступу до особистого кабінету позивача не позивачу ОСОБА_1 , а відповідачу ОСОБА_2 , який, як стверджує позивач,не мав права ні знати пароль від його особистого кабінету, ні користуватись ним на власний розсуд.

Таким чином, з огляду на характер правовідносин, з яких виник спір, суд доходить висновку, що у даній справі вбачається господарський спір, який виник з договорів, укладених суб`єктами господарювання - з публічного договору (оферти) укладеного між позивачем ОСОБА_1 , який уклав його з метою стати суб`єктом господарювання, та компанією Smart Lead в особі відповідача ОСОБА_2 , а також з субліцензійного договору № 12881/78632, укладеного між ТОВ «РОЗЕТКА.УА» та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що спір, який виник між сторонами, відноситься до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту та характеру правовідносин, які склалися.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала.

Оскільки вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.186 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, шляхом визнання недійсним договору оферти - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Хмельницької області.

Копію ухвали не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати позивачу разом із позовною заявою та всіма доданими до позовної заяви документами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяВ.О. Шовкун