СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2503/22
Провадження № 2/306/155/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю: секретаря судового засідання Пецко Ж.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Неліпинської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що покійній матері ОСОБА_1 ОСОБА_3 , на праві приватної власності належали дві земельні ділянки площею 0,10 га кожна в урочищі «Торговий» та одна площею 0,40 га в урочищі «Заховиці». До дня своє смерті мати позивачки залишила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 . Після смерті матері позивачка звернулася до Свалявської ДНК та прийняла спадщину на майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 на що державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Щодо вищевказаних земельних ділянок зазначив, що позивачці було повідомлено, що для реєстрації права власності необхідний оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку, який був відсутній у неї, та роз`яснено право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів. Вказав, що ОСОБА_1 з часу прийняття спадщини сплачувався земельний податок. Тому просить суд визнати за позивачкою право власності на земельні ділянки площею 0,10 га, в урочищі "Торновий", площею 0,10 га, в урочищі "Торновий", площею 0,40 га, в урочищі "Заховиці" в порядку спадкування за заповітом від 03.06.1999 року після сменрті ОСОБА_3 , які, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №020694 від 25.12.2001 року, належали покійній.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивачки позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду (а.с. 19-21).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.07.2002 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 83 років, про що було складено відповідний актовий запис 47 від 08.07.2002 року (а.с 6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.04.2003 року, на підставі заповіту, посвідченого Неліпинською сільрадою, 03.06.1999 року і зареєстрованого в реєстрі за № 34 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна громадянки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 . Спадкове майно складається з житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Як убачається з повідомлення виконавчого комітету Неліпинської сільської ради від 11.08.2022 року за № 659/02-07, на ім`я ОСОБА_4 , відповідно до Книги обліку державних актів по розпаюванню земель бувшого КСГП «Неліпинське», видано державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ЗК №020694 на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Неліпинської сільської ради (а.с. 9).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ЗК № 020694 від 25.12.2001 року, ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_1 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га (земельна ділянка, площею 0,10 га в урочищі «Торговий», земельна ділянка, площею 0,10 га в урочищі «Торговий», земельна ділянка, площею 0,40 га в урочищі «Заховиці»). Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №72 (а.с. 8).

Згідно довідки №98 про визначення грошової оцінки земельної ділянки від 27.04.2004 року, вартість вищевказаного нерухомого майна складає 5319,30 грн (а.с. 10).

Окрім того, судом встановлено, що позивачкою сплачувався земельний податок, про що свідчать відповідні платіжні документи, додані до позовної заяви (а.с. 11-14).

Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину … .

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 81, 200, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Неліпинської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельні ділянки площею 0,10 га в урочищі «Торговий», 0,10 га в урочищі «Торговий» та 0,40 га в урочищі «Заховиці» в порядку спадкування за заповітом від 03.06.1999 року зареєстрованого в реєстрі за №34 за померлою матір`ю ОСОБА_3 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 020694 від 25.12.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець

03.02.2023 року