Справа №705/2860/22
2/705/717/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі судового засідання Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулася позивач ОСОБА_3 з позовом про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування зазначивши наступне.

З відповідачем по справі ОСОБА_2 з 18.02.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, питання щодо розірвання якого на цей час вирішується у іншому позовному провадженні.

Від цього шлюбу мають трьох спільних неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Оскільки нинішні матеріальні та духовні потреби неповнолітніх дітей вимагають значних матеріальних витрат, їй одній важко задовольняти їх лише за власний рахунок. Вважає, що відповідач, як батько, теж має брати повноцінну участь у вихованні та утриманні їх дітей до досягнення ними повноліття. У зв`язку з чим вимушена ставити перед судом питання про примусове стягнення з нього аліментів, як з працездатної особи.

Вважає за можливе просити суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку, є близьким до рекомендованого та вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.

Про можливість сплачувати такі аліменти, на думку позивача, можна судити з його витрат, але чи він працює їй не відомо.

Просить суд ухвалити рішення, яким з дня пред`явлення позову стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Королівка, Макарівського району, Київської області, громадянина України, рнокпп НОМЕР_1 , на її користь, аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 9000,00 грн. (по 3000,00 грн. на кожну дитину), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць та покласти на відповідача судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 на адресу суду направив відзив, у якому вказує, що позовні вимоги визнає частково, оскільки вважає, що зазначені позивачем у позові обставини є неточними та недостовірними.

Так, позивач вказує, що з нею проживають троє дітей і вона самостійно несе витрати на їх утримання. Однак, з часу пред`явлення позову, їх старша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішила проживати окремо і на цей час проживає разом з його батьками і саме він з того часу несе витрати на старшу дочку.

Крім того, по мірі своїх можливостей, він також здійснює утримання інших дочок, оскільки вони продовжують проживати з дружиною і дітьми в одному помешканні, про що позивач у своєму позові не зазначає. Ні будинок, ні інше їх спільне майно не розділене, усе знаходиться у спільному користуванні, тому він щоденно несе усі необхідні комунальні, господарські та побутові витрати, як на утримання спільних сімейних витрат, так і на утримання дітей, включно з витратами на харчування, одяг, побутову хімію та інші необхідні речі для утримання дітей, в підтвердження чого надає товарні чеки на загальну суму 19978,00 грн.

Доказів того, що він проживає окремо від дітей позивач не надала, як і не надала доказів, що вона самостійно утримує дітей. У позові відсутні докази про розмір її доходів, що дозволяло б їй самостійно нести витрати на утримання дітей.

Вважає необґрунтованою та недоведеною вимогу щодо того, що 3000,00 грн. на кожну дитину є необхідним та достатнім розміром для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Крім того, позивач не доводить того факту, що він має можливість сплачувати саме такий розмір аліментів. Зараз він працює та має стабільний заробіток у розмірі 5809,39 грн. щомісяця. Оскільки позивачем не доведено, що вона самостійно утримує дітей, що він має можливість сплачувати саме таку суму на їх утримання, а також врахувавши, що старша дочка перебуває лише на його утриманні та він несе витрати на утримання молодших дочок, продовжуючи проживати з ними та дружиною, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але вважає, що розмір таких стягнень має становити 1/3 частину від усі його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і стосуватися лише утримання молодших дочок.

Позивач ОСОБА_1 направила до суду відповідь на відзив, у якому наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що посилання відповідача на те, що старша дочка перебуває на його утриманні, нічим не підтверджено, оскільки той факт, що вона на цей час проживає з батьками відповідача не підтверджує, що утримання проводить лише відповідач. Крім того, відповідач нічим не підтвердив, що дочка дійсно проживає з його батьками.

Заперечує проти посилання відповідача на те, що вони нібито продовжують проживати однією сім`єю і всі витрати по утриманню сім`ї несе саме відповідач. Оскільки відповідач проживає окремо, а також працює у м. Києві, а тому має можливість приїздити до с. Колодисте Уманського району лише на вихідні.

Вважає, підтвердженим той факт, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, оскільки надала довідки з місця роботи та проживання.

З приводу необхідності стягувати аліменти саме у твердій грошовій сумі, вказує те, що тривалий час проживаючи зі своїм чоловіком їй відомо, що він не має офіційного постійного доходу. Він займається фермерством та займається іншими тимчасовими підробітками і офіційно він, згідно наданої довідки, почав працювати лише з того часу, коли вона звернулася до суду з цим позовом.

Вважає, що надана відповідачем довідка про його заробітну плату не відповідає дійсному розміру його заробітної плати, оскільки із наданої інформації незрозуміло, як він виживає у місті Києві з такою заробітною платою, а також врахувавши його витрати на приїзд до с. Колодистого з м. Києва кожні вихідні, на що він мінімум витрачає 6400,00 грн. щомісяця. Крім того, сам же відповідач надає квитанції про витрати, які перевищують його сукупний дохід навіть за два місяці офіційної заробітної плати.

Інших утриманців відповідач не має, стан його здоров`я дозволяє працювати та його матеріальне становище, на її думку, дозволяє сплачувати на її користь на утримання дітей аліменти саме у розмірі 3000,00 грн. на кожну дитину.

Вказує, що до припинення шлюбних стосунків вони проживали у будинку, який через халатність відповідача, до цього часу рахується за попереднім власником. Після фактичного припинення відносин, вона вимушена була разом з дітьми переїхати у будинок своїх батьків, через неможливість спільного з відповідачем проживання. З моменту переїзду вона намагається максимально створити належні умови для своїх дітей, що потребує значних витрат. Крім того, діти навчаються, ростуть, приймають участь у різних гуртках та секціях, що потребує постійних витрат.

Відповідач, як батько дітей, у відповідності до вимог СК України, зобов`язаний нести солідарні із нею витрати на утримання дітей, тому вона і просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Також на адресу суду відповідачем направлено заперечення на відповідь на відзив позивача, з фактами, викладеними у якому, він також не погоджується, посилаючись на наступне.

Твердження позивача про те, що діти проживають з нею, хибне, оскільки старша дочка проживає окремо, про що він додає довідку та акт, а тому позивач не може нести витрати на утримання старшої дочки.

Крім того, він вважає, що позивач не надала доказів того, що вона з дітьми проживає окремо, а також, що він взагалі не утримує дітей, оскільки він продовжує забезпечувати дочок, що підтверджується на його думку наданими ним квитанціями.

У позові та у відповіді на відзив відсутні підтвердження, що він проживає окремо, а також, що діти проживають з позивачем та усі витрати на їх утримання вона несе одноособово.

Не погоджується із тим, що позивач вважає, що він має можливість сплачувати такий розмір аліментів, оскільки її посилання, що він раніше не працював а займався фермерством, не можуть підтвердити його можливість на цей час сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Це все є припущенням позивача та може бути підставою для задоволення позову. Крім того, він надав підтвердження того, що на цей час він офіційно працевлаштований та отримує постійний дохід. А її посилання на те, що він кожного тижня приїздить до с. Колодисте з м. Києва, є лише підтвердженням того, що він дійсно турбується про своїх дітей.

Просить суд надати критичну оцінку доводам позивача та задовольнити позовні вимоги частково, а саме прийняти рішення, яким стягувати з нього аліменти лише на дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у визначеному законом порядку, про причини неявки суд не повідомляла.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, але заперечує щодо їх розміру. Розуміє свій обов`язок та необхідність сплати аліментів, але не має можливості сплачувати по три тисячі на кожну дитину, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, про що надав довідку.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Колодистенською сільською радою Уманського району Черкаської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб 18 лютого 2006 року, актовий запис про шлюб № 2. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_10 , дружини ОСОБА_10 .

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про розірвання вказаного шлюбу, що підтверджується копією ухвали про відкриття провадження у справі № 705/1830/22 від 09.06.2022 року.

Сторони у справі мають дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Королівською сільською радою Макарівського району Київської області, актовий запис про народження № 12; дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Колодистенською сільською радою Уманського району Черкаської області; дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Колодистенською сільською радою, Уманського району, Черкаської області, актовий запис про народження № 7.

Згідно довідки, виданої Колодистенським старостинським округом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області від 25.07.2022 року за № 308/13-18/13-19/кл, позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і склад її сім`ї: ОСОБА_2 чоловік; доньки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно довідки, виданої Колодистенським старостинським округом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області від 25.07.2022 року за № 309/13-18/13-19/кл, ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , але вони фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наданої 02.08.2022 року старостою Колодистенського старостинського округу Ладижинської сільської ради на запит суду відповіді, відповідач по справі ОСОБА_2 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За приписами ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб у якому народилося троє дітей. У зв`язку із певними обставинами подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і поставили питання про розірвання їх шлюбу.

Із наданих сторонами доказів, встановлено, що діти після фактичного припинення шлюбних стосунків подружжя залишилися проживати разом з матір`ю. Крім того, відповідач стверджує про те, що старша дочка, ОСОБА_11 , якій виповнилося 16 років, з серпня 2022 року без реєстрації фактично проживає разом з його батьками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Колодистенського старостинського округу Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області від 21.10.2022 року за № 374/13-18/13-19/кл. У зв`язку з цим відповідач вважає, що стягувати аліменти з нього на утримання старшої дочки ОСОБА_11 не доцільно але підтвердження того, що дочка не перебуває та утриманні своєї матері, позивача по справі, не надає. При цьому, з наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_11 зареєстрована разом з матір`ю однак тимчасове її проживання з батьками відповідача не виключає встановленого законом обов`язку як матері так і батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання трьох спільних з відповідачем неповнолітніх дітей, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання дітей, для забезпечення належного розвитку та умов їх проживання.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо необхідності стягнення аліментів, але вважає, що вказаний позивачем розмір аліментів не відповідає можливостям відповідача з огляду на його матеріальний стан та наявні доходи, а також не підтверджений належними та допустимими доказами.

Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 встановлено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що відповідач займається додатковими заробітками, проти чого не заперечував і сам відповідач, хоча і надав довідку про те, що він офіційно працевлаштований та отримує мінімальну заробітну плату, при цьому сам же зазначає, що витрачає набагато більше коштів, що підтверджується квитанціями, наданими ним, а тому відповідно до ст. 184 СК України розмір аліментів на утримання дітей має бути стягнутий в твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до вимог ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Заявляючи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі позивач зазначила, що відповідач зобов`язаний на рівні з нею матеріально забезпечувати спільних дітей.

Відповідно до приписів ч. ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи, що позивачем не надано суду належні та допустимі докази про заробіток відповідача та його спроможність сплати аліментів саме в розмірі 9000,00 грн., тому її наполягання на саме стягненні аліментів у розмірі 9000,00 грн. щомісяця, тобто на кожну дитину по 3000,00 грн. не приймає до уваги.

Приймаючи до уваги матеріальне положення дітей, які перебувають на утриманні матері, факт тимчасового проживання старшої дочки окремо від матері, розмір заробітної плати батька дітей, його періодичні витрати на їх утримання, суд визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, виходить із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, тому вважає за можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. (одна тисяча тисячі п`ятсот гривень) на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття, урахувавши, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2023 році становить 2833,00 грн., що відповідно до приписів ч.2 ст.182 СК України є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, а розмір аліментів на одну дитину не може бути нижчим ніж 50 % від такої суми. Визначений розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам дітей.

Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на неповнолітніх дітей, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 28.07.2022, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу.

Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, судовий збір в сумі 992 гривень 40 копійок, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 180-182, 183, 185, 191, 192 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263-264, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, тобто по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.07.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 992 гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський