Справа № 583/540/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м.Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Соколової Н.О.,

з участю секретаря судового засідання Марченко О.Ю.,

державного виконавця Гончар Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Наталії Борисівни про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просить

Визнати дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Наталії Борисівни про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника неправомірними. 2.Скасувати постанову державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Наталії Борисівни про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника як незаконну

Скаргу мотивує тим, що 09 січня 2023 року державним виконавцем Гончар Н.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 02 лютого 2023 року на його мобільний пристрій в застосунок «ДІЯ» надійшло повідомлення про, те що банківські картки заблоковані. Також в мобільному додатку вказаний номер виконавчого провадження №67568430. Поштою вказану постанову заявник не отримував. Йому не відомо, з яких підстав відкрите виконавче провадження та на виконання якого саме рішення стягуються грошові кошти, йому не запропоновано добровільно виконати рішення суду. У банківській установі йому повідомили про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти боржника.

У зв`язку з цим, заявник не може отримати пенсію як військовий пенсіонер, не має можливості оплачувати комунальні платежі.

Державний виконавець Гончар Н.Б. не мала права відкривати виконавче провадження, оскільки не пересвідчилася, щодо набрання постановою законної сили.

Ч. 7 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. Лише якщо така інформація присутня можливо накласти арешт в банківській установі. Звертаю увагу суду, що заява стягувача не містить відомостей щодо номерів банківських рахунків.

Накладення арешту на рахунки боржника які призначені для виплати пенсії, заробітної плати грубо порушує конституційні права громадян.

Вважає такі дії державного виконавця протиправними, постанови державного виконавця незаконними, у зв`язку з чим звернувся до суду зі скаргою в порядку судового контролю.

15.02.2023 до суду надійшли заперечення від державного виконавця, в яких зазначено, що на примусовому виконанні в Охтирському відділі державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ) перебуває виконавчий лист № 583/2630/21 від 21.11.2022 виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1362,00 гри. судового збору га 4000,00 гри витрат на правничу допомогу за апеляційний перегляд рішення суду, за номером АС В11 № 70686415.

09.01.2023 державним виконавцем Охтирського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та разом з викликом боржника, направлено сторонам за вих №581 (трекінг поштового відправлення № 831)

Боржником не заперечується обізнаність про відкриття виконавчого провадження.

26.01.2023 ОСОБА_1 звертався до відділу про, що складено акт державного виконавця.

При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем здійснено перевірку пред`явлених документів та виконавчого листа щодо відповідності документів вимогам чинного законодавства станом на момент відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арени майна (коштів) боржника.

Враховуючи вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ « Про банки та банківську діяльність», в постанові про арешт коштів боржника від 16.01.2023державним виконавцем зазначено, що накладення арешту працівниками банку проводити « на всі відкриті рахунки боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення

стягнення на які заборонено законом та належить боржнику».

Відповідно до п. 1 п.2 ч. 4. ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Враховуючи несплату боргу боржником в повному обсязі станом на 15.02.2023, законні підстави для винесення постанови про зняття арешту з коштів боржника відсутні.

Правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду 08 жовтня 2020 року м. Київ справа № 755/14912/19 провадження № 61- 10723св20 про те, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

16.02.2023 від заявника ОСОБА_1 надійшла відповідь на заперечення, в якій він зазначає таке. Вважає, що заперечення не містить достатніх доказів, які б свідчили про законність накладення арешту на банківські рахунки, адже до заперечення не долучена копія постанови про накладення арешту на кошти в банківських установах. Державний виконавець винесла постанову про арешт коштів боржника, за відсутності інформації про наявність грошових коштів на рахунках. Заперечення не містить відомостей та доказів, щодо підстав відкриття виконавчого провадження. Постанова про відкриття виконавчого провадження не була направлена заявнику, повідомлення про виклик боржника не долучений до заперечення, що ставить під сумнів існування вказаного документа. До заперечення долучений список за номером 186 за формою 103, але в ньому відсутні інформація та опис які саме документи надсилаються сторонам та відсутня дата направлення, на вказаному списку відсутня печатка поштової установи та підпис відповідальної особи. Однозначно стверджувати, що у вказаному рекомендованому повідомленні знаходилась постанова про відкриття виконавчого провадження разом з викликом неможливо.

Також зазначає, що ним при подачі скарги сплачений судовий збір в сумі 496, грн. 80 коп. просив задовольнити його вимоги за скаргою та повернути судовий збір.

Заявник в судове засідання не з`явився.

Державний виконавець в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, пославшись на доводи, викладені в письмових запереченнях.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Охтирському відділі державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ) перебуває виконавчий лист № 583/2630/21 від 21.11.2022 виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1362,00 гри. судового збору га 4000,00 гри витрат на правничу допомогу за апеляційний перегляд рішення суду, за номером АС В11 № 70686415.

09.01.2023 державним виконавцем Охтирського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та разом з викликом боржника, направлено сторонам за вих №581 (трекінг поштового відправлення № 831).

Ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Заявник посилається на незаконність постанови про відкриття виконавчого провадження через те, що державним виконавцем не було перевірено, чи набрало рішення законної сили.

Заявник також звертався до виконавчої служби, зазначаючи про те, що ним оскаржено в касаційному порядку рішення, на підставі якого відбувається стягнення.

Однак, як вбачається з ухвали Верховного суду, 05.08.2022 у відкритті касаційного провадження у справі 583/2630/21 за касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 06.07.2022 відмовлено.

За таких обставин, рішення суду набрало законної сили 06.07.2022, на день відкриття виконавчого провадження не скасоване, тому посилання заявника на те, що виконавець не перевірив набрання законної сили рішення є необґрунтованими.

Що стосується посилань заявника на його необізнаність про відкриття виконавчого провадження та неотримання ним копії постанови, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з списку згрупованих поштових відправлень, фіскального чеку та трекінку, 13.01.2023 на адресу заявника державним виконавцем було направлено відправлення № 831.

За таких обставин, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, оскільки йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі рекомендованим листом з повідомленням. Закон пов`язує повідомлення боржника про виконавче провадження саме з надісланням йому постави, а не отримання боржником такого відправлення.

За таких обставин, підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та визнання бездіяльності виконавця незаконною, що полягає у не доведенні постанови про відкриття виконавчого провадження до боржника не вбачаю.

Щодо постанови про накладення арешту на кошти боржника слід зазначити таке.

16.01.2023державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, при цьому зазначено, що такий арешт накладається на всі відкриті рахунки боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику».

Відповідно до 4.4 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч.1ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арени майна (коштів) боржника.

Враховуючи вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ « Про банки та банківську діяльність», в постанові про арешт коштів боржника від 16.01.2023 державним виконавцем зазначено, що накладення арешту працівниками банку проводити « на всі відкриті рахунки боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику».

Відповідно до 4.1, п. 1 4.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до п. 1 п.2 ч. 4. ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Враховуючи несплату боргу боржником в повному обсязі станом на 15.02.2023, законні підстави для винесення постанови про зняття арешту з коштів боржника відсутні.

Правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду 08 жовтня 2020 року м. Київ справа № 755/14912/19 провадження № 61- 10723св20 про те, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, ні від банку, ні від боржника повідомлень про цільове призначення коштів на рахунку не надходило.

За таких обставин, постанова державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Крім цього, заявнику слід повернути сплачений ним судовий збір, оскільки за подання до суду скарг в порядку судового контролю, сплату судового збору не передбачено.

Керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Наталії Борисівни про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 496,20 грн. судового збору, сплаченого за квитанцією № 9295-8423-1580-2793 від 06.02.2023 на розрахунковий рахунок № UA0018538, ГУК Сум.обл/Охтирська МТГ 22030101, код отримувача 37970404.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Наталія СОКОЛОВА