Ухвала

20 січня 2023 року

м. Київ

справа № 523/13603/21

провадження № 61-177ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», товариства з обмеженою відповідальністю «Еквіфін Україна», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», про визнання кредитних договорів недійсними,

встановив:

30 грудня 2022 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Чапуріна С. І. засобами поштового зв'язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 270, 00 грн.

Позивач у своєму позові фактично заявляє дев'ять позовних вимог немайнового характеру: 1) про визнання недійсним кредитного договору № 145382-М від 11 грудня 2020року; 2) про визнання недійсною угоди до кредитного договору № 145382-М від 11 грудня 2020 року (автопролонгація) від 11 грудня 2020року; 3) про визнання недійсною угоди до кредитного договору № 145382-М від 11 грудня 2020 року (договір) від 11 грудня 2020 року; 4) про визнання недійсним паспорта кредиту по кредитному договору № 145382-М від 11 грудня 2020 року; 5) про визнання недійсним переказу коштів ТОВ «ФК «САН-РАЙЗ ФІНАНС» на номер картки № НОМЕР_1 , ID транзакція 488645, код авторизації 233010, сума коштів у розмірі 2 000, 00грн о 09:40 год 11 грудня 2020 року; 6) про визнання недійсним кредитного договору № 1145077-А від 11 грудня 2020 року; 7) про визнання недійсною угоди до кредитного договору № 1145077-А від 11 грудня 2020 року (автопролонгація) від 11 грудня 2020 року; 8) про визнання недійсним паспорта кредиту по кредитному договору № 1145077-А від 11 грудня 2020 року; 9) про визнання недійсним переказу коштів за допомогою послуги LiqPay OUT АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ, ID платежа , на номер картки НОМЕР_1 у сумі 2 000, 00грн о 09:06 год 11 грудня 2020 року.

Таким чином, судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 16 344, 00 грн (2 270, 00 грн * 0, 4 * 9 * 200 %).

До касаційної скарги долучено квитанцію про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 5 448, 00 грн.

Отже, заявнику ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 10 896, 00 грн (16 344, 00 грн - 5 448, 00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосуваннясудом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов'язково наводитись у взаємозв'язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Касаційна скарга не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на таке.

У скарзі зазначено, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, вказано, що суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не застосовано закон, який підлягав застосуванню, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки судів, викладені у рішеннях, не відповідають обставинам справи.

При цьомузаявник не визначає підставами касаційного оскарження судових рішень відповідні пункти частини другої статті 389 ЦПК України, натомість у скарзі є лише посилання на пункти 2, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, яким передбачено підстави для скасування судових рішень, а не підстави касаційного оскарження.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення та обґрунтування випадків (випадку), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов'язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).

З огляду на викладене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також доплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникам строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов