КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/9519/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5116/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року, постановлену під головуванням судді Панченко О.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва 21 грудня 2022 року визнано, що заявлений представником відповідача ОСОБА_1 - Куц Я.О. , оголошений в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 відвід судді Панченко О.М. у цій справі є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Залишено заяву Куц Я.О. про відвід судді Панченко О.М. - без розгляду (т. 3 а.с. 129-130).

Не погодившись із ухвалою районного суду, 05 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Куц Я.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Куц Я.О. про відвід судді Панченко О.М. з підстави, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України (т. 3 а.с. 145-172).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки його дії, як представника відповідача ОСОБА_1 , не підпадають під дії, які спричиняють зловживання процесуальними правами. Вважає, що суддя Деснянського районного суду міста Києва Панченко О.М. під час розгляду даної справи надає перевагу стороні позивача, порушуючи норми процесуального права. Зокрема, розгляд справи здійснюється за неналежними позовом і без виконання позивачем вимог суду, зазначених в ухвалі про залишення без руху позовної заяви. Вказував, що аналіз поданих та задоволених клопотань сторони позивача та сторони відповідача ОСОБА_1 свідчить про упереджене ставлення судді Панченко О.М. до сторони відповідача ОСОБА_1 , порушуючи принцип змагальності та рівності сторін, відхиляючи обґрунтовані клопотання сторони відповідача та безпідставно задовольняючи клопотання позивача. Зазначав, що 26 листопада 2021 року позивач змінила прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », проте, у матеріалах справи відсутні повноваження адвоката Удовиченка Д.Г. на представництво позивача ОСОБА_12 , що дає підстави для визнання всіх клопотань, поданих після 26 листопада 2021 року, нелегітимними. Крім того, 14 грудня 2022 року судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Куц Я.О. про витребування доказів з підстав пропуску строку, оскільки адвокатом Кузьменко Л.В. отримано ухвалу про відкриття провадження у справі 02 серпня 2021 року та відзиву не подано. Однак адвокат Кузьменко Л.В. була звільнена з посади адвоката в адвокатському об`єднанні з 30 серпня 2021 року, а тому зміна адвоката відповідача не може позбавляти права іншого адвоката, який вступив в судовий процес, на подання клопотань для збирання доказів у справі. Враховуючи вказані обставини, 21 грудня 2022 року вкотре було заявлено відвід головуючому судді Панченко О.М. для захисту законних прав та інтересів відповідача ОСОБА_1 в збиранні доказів у справі, оскільки суддею порушено принцип рівності та змагальності учасників процесу. Оскільки заяву про відвід було подано в день судового засідання, тому згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд дійшов висновку про необґрунтованість відводу, був зобов`язаний передати заяву про відвід до канцелярії для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України для розгляду даної заяви. Проте визнавши заявлений відвід діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами, суд знову проявив своє упереджене ставлення до сторони відповідача та дискредитував довіру до себе.

У відзиві на апеляційну скаргу, який був відправлений поштою 24 лютого 2023 року тобто у визначений апеляційним судом строк, представник позивача - адвокат Удовиченко Д.Г. просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та закрити апеляційне провадження. На обґрунтування відзиву зазначив, що апеляційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите, оскільки, ухвала Деснянського районного суду міста Києва 21 грудня 2022 року окремо від рішення суду не підлягає апеляційному оскарженню (т. 4 а.с. 08-12).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Куц Я.О. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представник позивача - адвокат Удовиченко Д.Г. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином (повідомленнями на зазначені ними адреси, телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень та оголошенням на офіційному веб-сайті Судової влади України), про що у справі є докази. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 підтвердив її представник - адвокат Куц Я.О., належне сповіщення ОСОБА_2 не заперечував її представник - адвокат Удовиченко Д.Г. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 4 а.с. 1-7, 20-21).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Залишаючи без розгляду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Куц Я.О. про відвід судді, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи встановлено неодноразове звернення до суду із заявами про відвід, які визнані судом необґрунтованими, а заявлений відвід є фактичною не згодою заявника із процесуальними діями та рішеннями суду.

Суд апеляційної інстанції погодився з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Підстави для відводу судді визначені статями 36-37 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У статях 40-41 ЦПК України встановлено порядок розгляду і наслідки відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 40 ЦПК України).

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч. 2 ст. 40 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 11 ст. 40 цього Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 44 ЦПК України встановлено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява від представника відповідача адвоката Лук`янець О.О. про відвід судді Панченко О.М. у даній справі з тих підстав, що суддею не розглянуто клопотання про закриття провадження по справі, не вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали суду, що ставить під сумнів неупередженість судді під час розгляду справи (а.с. 1-9 виділені матеріали).

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Панченко О.М. від 15 листопада 2021 року визнано необґрунтованим відвід головуючому у справі судді Панченко О.М. та передано заяву для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України (т. 2 а.с. 9-10).

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Саламон О.Б. від 17 листопада 2021 року відмовлено представнику відповідача адвокату Лук`янець О.О. у задоволенні заяви про відвід судді Панченко О.М. виходячи з того, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не є підставою для відводу (а.с. 31 виділені матеріали).

17 лютого 2022 року до суду першої інстанції надійшла заява від представника відповідача адвоката Лук`янець О.О. про відвід судді Панченко О.М. у зв`язку з відмовою задоволенні клопотань представника ОСОБА_1 протягом всього часу судового розгляду, що викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (а.с. 1-10 виділені матеріали).

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Панченко О.М. від 17 лютого 2022 року визнано необґрунтованим відвід головуючому у справі судді Панченко О.М. та передано заяву для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України (а.с. 16-17 виділені матеріали).

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Сенюти В.О. від 21 лютого 2022 року відмовлено представнику відповідача адвокату Лук`янець О.О. у задоволенні заяви про відвід судді Панченко О.М., оскільки заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді у вирішенні справи, заявником не наведено прямо передбачені законом обставини для відводу судді Панченко О.М., які відповідно до приписів ст. 36 ЦПК України виключають участь судді у розгляді даної справі (а.с. 20-21 виділені матеріали).

21 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Куц Я.О. подав заяву про відвід головуючому судді Панченко О.М. в якій зазначав, що суддя під час розгляду цивільної справи задовольняє всі клопотання позивача та відмовляє у задоволенні клопотань відповідача, крім того, суддя упереджено ставиться до сторони відповідача та не звертає уваги на неналежні повноваження представника позивача (т. 3 а.с. 104-122).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва 21 грудня 2022 року визнано, що заявлений представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Куц Я.О., оголошений в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Лук`янець О.О. відвід судді Панченко О.М. у цій справі є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Залишено заяву Куц Я.О. про відвід судді Панченко О.М. - без розгляду (т. 3 а.с. 129-130).

Перевіривши матеріали справи,встановлено, що підставами трьох заявлених відводів стороною відповідача ОСОБА_1 в суді першої інстанції є незгода із процесуальними рішеннями (діями) судді, що не може розцінюватись як наявність інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України та не може бути підставою для відводу судді відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України. Представники ОСОБА_1 - адвокат Куц Я.О., адвокат Лук`янець О.О. є професійними юристами, а відтак обізнані з положеннями процесуального закону, зокрема з положеннями частини 4 ст. 36 ЦПК України. При цьому, представники відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Куц Я.О., адвокат Лук`янець О.О. діють у справі від імені сторони по справі, а тому, суд апеляційної інстанції відхилив доводи представника апелянта - адвоката Куц Я.О., що саме ним (представником) раніше відводи не заявлялись

Тому, неодноразове заявлення відводу із зазначенням підстав, які фактично є незгодою з процесуальними рішеннями суду є явним проявом дій, що вчиняються з метою перешкоджання судочинству та затягування розгляду справи, унаслідок чого суд позбавлений можливості належним чином розглянути справу по суті у визначений процесуальним законодавством процесуальний строк, оскільки зобов`язаний розглядати заяви про відвід, що вимагає додаткового часу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволікання у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 363/2447/17 дійшов висновку, що заявлення відводів, обґрунтованих незгодою із процесуальними рішеннями суду, свідчать про зловживання процесуальними правами та вчинення дій з метою затягування справи.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення ЄСПЛ у справі «Шульга проти України», пункт 28, № 16652/04, від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ у справі «Мусієнко проти України», пункт 24, № 26976/06, від 20 січня 2011 року).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін. Обмеження чи позбавлення процесуального права повинно застосовуватися судом відповідно до принципу пропорційності, який судом першої інстанції у цій справі дотримано.

Таким чином оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення заяви, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка.

Апеляційний суд відхилив доводи представника позивача - адвоката Удовиченко Д.Г., що ухвала Деснянського районного суду міста Києва 21 грудня 2022 року окремо від рішення суду не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки згідно з п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 17 березня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова