справа № 208/6185/22
№ провадження 2/208/437/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 13 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №800003344, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредитні кошти у розмірі 24 512,00 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути отримані кредитні кошти та сплатити на користь банку відсотки за використання кредитних коштів не пізніше 13 березня 2011 року.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №800003344 в повному обсязі надавши позичальнику грошові кошти в розмірі та в строки визначені договором.

В подальшому Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке в свою чергу змінило найменування на Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору №800003344 щодо повернення отриманих кредитних коштів у позичальника перед банком сформувалась заборгованість у розмірі 552 632,17 грн..

Для захисту свого порушеного права банк звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» для стягнення заборгованості за кредитним договором №800003344 в судовому порядку.

Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організацій «Всеукраїнський Фінансовий Союз» розглянувши позов банку ухвалив стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №800003344 у сумі 552 632,17 грн..

Рішення Третейського суду відповідачем в добровільному порядку не виконано.

Для примусового виконання Рішення Третейського суду Новозаводським районним судом міста Чернігова видано виконавчий лист № 6-833/10 від 21.06.2010 року.

Виконавчий лист № 6-833/10 неодноразово пред`являвся до примусового виконання. За весь час перебування виконавчого листа №6-833/10 на примусовому порядку в рахунок виконання Рішення Третейського суду було сплачено лише 20 551,85 грн..

Станом на 02 вересня 2002 року Рішення Третейського суду належним чином та в повному обсязі не виконано, порушене право позивача не поновлено, що призводить до порушення завдання та принципів цивільного судочинства.

Оскільки відповідачем своєчасно не виконано грошове зобов`язання, то відповідно позивач набув право вимагати від відповідача сплати 3 % річних від суми простроченого грошового зобов`язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Так, станом на 02 вересня 2022 року сума 3% річних становить 199 807,93 грн..

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму 3 % річних у розмірі 199 807,93 грн..

Представник відповідача надала суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що не відповідають дійсності твердження позивача про наявність заборгованості відповідача (позичальника) за кредитним договором №800003344 у розмірі 552 632,17 грн. У відповідача ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором №800003344, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. Також представник відповідача зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 3 % річних після спливу строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розгляд справи провести в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник відповідача надала суду відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у відзиві.

Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року відкрито провадження по справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В матеріалах справи міститься кредитний договір №800003344, укладений 13 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Сума кредиту 24 512,00 доларів США. Процентна ставка 14,25%. Дата остаточного повернення 13.03.2011 року.

Відповідно до виконавчого листа №6-833/10 від 21 червня 2010 року, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №800003344 у сумі 552 632,17 грн. та судові витрати по сплаті третейського збору у сумі 99,62 грн..

Відповідно до розрахунку заборгованості 3% річних за кредитним договором №800003344 від 13.03.2008 року за період з 23.04.2010р. по 02.09.2022р. 3% річних складають 199 807,93 грн..

В матеріалах справи міститься іпотечний договір №800003344-И, укладений 13 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . За умовами іпотечного договору банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме квартира за номером АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л. за р. №674, та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №2753718, Витяг №5589523.

Згідно з п. 2.1 Договору Іпотекою забезпечується кожна та всі із вимог Іпотекодержателя, що випливають із Основного договору із всіма змінами та доповненнями до нього, за умовами якого Іпотекодавець зобов`язується перед Іпотекодержателем повернути наданий йому кредит не пізніше 13 березня 2011 року в розмірі 24512,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом, згідно умов Основного договору, сплатити пеню за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені Основним договором та/або цим Договором.

Відповідно до п.п. 6.3.2. п. 6.3 Договору звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання на підставі даного Договору та застереження може здійснюватися: шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання; шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Після переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки будь-які наступні вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання у межах суми, передбаченої у пункті 2.1. статті 2 цього Договору, є недійсними.

ОСОБА_1 04 грудня 2010 року на виконання умов Іпотечного договору передано провідному спеціалісту групи оперативного стягнення Дніпропетровського регіону Управління оперативного стягнення Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» ОСОБА_2 правовстановлюючі документи по об`єкту нерухомості однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: оригінал договору купівлі-продажу квартири; оригінал витягу з Державного реєстру правочинів; оригінал витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; оригінал іпотечного договору з ЗАТ «Альфа-Банк» №800003344-И; оригінал витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек; оригінал технічного паспорту на квартиру. Цей факт підтверджується копією Акту прийому-передачі від 04.12.2010 року, копією Довіреності від 04.12.2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В. за р. №3690; копією згоди подружжя на укладення договору від 04.12.2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В. за р. №3695; копією виписки із протоколу №18.

На підставі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року по справі № 754/16764/17.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінюєдокази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що фактично ОСОБА_1 04 грудня 2010 року в рахунок погашення кредиту добровільно було передано банку право на продаж предмету іпотеки, що підтверджується відповідними доказами, отже, заборгованість у відповідача за кредитним договором №800003344 від 13.03.2008 року відсутня, тому у позивача відсутнє право вимагати від відповідача сплати 3% річних від суми неіснуючої заборгованості. Тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідач просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що відповідач надав копію договору про надання правової допомоги від 08.12.2022р., копію додаткової угоди №1 від 08.12.2022 року до договору про надання правової допомоги від 08.12.2022 р., копію акту виконаних робіт №1 від 11.01.2023 року до договору про надання правової допомоги від 08.12.2022р., копію квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 11.01.2023р. на суму 4 000,00 грн. (підстава: договір про надання правової допомоги від 08.12.2022р.).

У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до висновку, що з позивача підлягає стягненню на користь відповідача, понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 629, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , адреса: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100.

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Похваліта С. М.