Провадження № 2/679/17/2023
Справа № 679/1040/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідачів Уроди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування частки квартири і скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інтереси яких представляєадвокат ОСОБА_1 , звернулися до суду з вищевказаним позовомв обґрунтування якого зазначили, що на розгляді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальна справа №679/199/21 про ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. В межах даного провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як потерпілі, подали цивільні позови до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.Заявлені вимоги цивільного позову ОСОБА_2 складають 510 919, 90 грн., а цивільного позову ОСОБА_3 - 306 935, 75 грн. З метою забезпечення зазначених цивільних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження двічі зверталися до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області із заявами про забезпечення цивільних позовів, шляхом накладення арешту та майно обвинувачених, в тому числі на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та заборони вчиняти будь-яким особам реєстраційні дії щодо вказаного об`єкта нерухомості. Однак, ухвалами Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2021 та від 18.03.2021, в задоволенні таких заяв про забезпечення цивільних позовів було відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю.

В подальшому, після звільнення ОСОБА_4 з Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор», 17 червня 2021 року він та його ОСОБА_8 уклали договір дарування 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Шепетівського районного територіального округу Хмельницької області Франовською Л.С. При цьому, ОСОБА_4 знав про подання до нього позовів про відшкодування завданої шкоди в межах кримінального провадження, наявність ризиків визнання його винуватим, винесення судом обвинувального вироку відносно нього та задоволення цивільних позовів, а також про неодноразові спроби позивачів накласти арешт на належне йому майно.

Позивачі переконані, що оспорюваний правочин вчинено з метою приховання майна від можливої наступної його реалізації, як засобу виконання майбутнього рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у разі задоволення цивільних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у кримінальній справі №679/199/21, а тому вважають, що договір дарування частки квартири є фіктивний, не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, у зв`язку із чим просять визнати його недійсним. Також просять скасувати запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , здійснений приватним нотаріусом Шепетівського районного територіального округу Хмельницької області Франовською Л.С., помер запису про право власності 42565548 від 17.06.2021 року.

20 серпня 2021 року ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Фоменко С.О.,подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 2/3частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 серпня 2021 року вищевказану заявупро забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та заборонено будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

28 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_5 , інтереси якої представляє адвокат Козійчук О.І., в якому останній просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог представник обґрунтував тим, що на момент вчинення оспорюваного правочину у відповідача ОСОБА_4 не існувало жодних зобов`язань перед позивачами, як і будь - яких обмежень чи заборон щодо відчуження належного йому нерухомого майна. Вказав також, що позивачами не надано доказів на підтвердження вартості нерухомого майна з метою оцінки співмірності заявлених позовних вимог та ціни цивільного позову, пред`явленогов межах кримінального провадження. На думку представника, позовні вимоги у даній справі ґрунтуються виключно на припущеннях. Крім того, позивачі ніяким чином не обґрунтовують, які саме права порушенні під час вчинення оспорюваного договору дарування, та чи буде застосований спосіб захисту цивільного права пропорційним із відновленням таких прав.

14 червня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_2 , в якій він зазначив, що викладені у відзиві обґрунтування заперечень щодо позовних вимог не ґрунтуються на нормах закону, спростовуються доказами долученими до позовної заяви та судовою практикою в аналогічній категорії справ. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

14 вересня 2022 року до суду надійшла заява адвоката Фоменка С.О., який представляє інтереси позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про зміну предмета позову, в якій він просить прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження, про що постановити відповідну ухвалу та змінити предмет позову в частині вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. В обґрунтування даної заяви представник зазначив, що у зв`язку із змінами в законодавстві з 16.01.2020 такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому просив розглянути і задовольнити другу позовну вимогу позивачів в наступному формулюванні: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58818094 від 17.06.2021 державного реєстратора приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Франовської Л.С. про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 вересня 2022 року постановлено повернутись до розгляду справи в підготовчому провадженні, прийняти до розгляду заяву ОСОБА_9 про зміну предмету позову щодо скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, представник позивачів підтримав остаточні позовні вимоги, посилаючись на обґрунтування та обставини викладені в позовній заяві, заяві про зміну предмета позовута просив визнати недійсним договір дарування 2/3 частки квартири номер АДРЕСА_1 , укладений 17.06.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського районного територіального округу Хмельницької області Франовською Л.С.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58818094 від 17.06.2021 року державного реєстратора приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Франовської Л.С. про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Представник відповідачівв судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що вони безпідставні, недоведені та ґрунтуються на припущеннях. Крім того зазначив, що ОСОБА_4 мав право розпоряджатися своєю часткою у квартирі, так як будь яких заборон з цього приводу не існувало. Після відчуження своєї частки квартири на користь матері ОСОБА_4 продовжує проживати у цій же квартирі.

Вислухавши пояснення, представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року до обвинувального акта у справі№679/199/21 долучено цивільні позови потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та постановленорозглянути їх у кримінальному провадженні №0000151 про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. В задоволенні заяв потерпілих про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне обвинуваченим нерухоме майно із забороною вчинятиреєстраційнідії відмовлено.

Ціна цивільного позову ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000151 становить 510 919,90 грн., ціна цивільного позову ОСОБА_3 306 935,75 грн.

Як вбачається з договору дарування частки квартири від 17 червня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Франовською Л.С., зареєстрованого у реєстрі за №776, ОСОБА_4 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_5 прийняла у власність2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,9 кв.м.

Відповідно до п.п.3, 4 договору, сторони оцінили вартість подарованого майна у сумі 200 000,00 грн. ОСОБА_4 , як дарувальник, засвідчив, що належна йому частка квартири, на момент укладення договору, не перебуває під арештом чи у заставі.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №269072210 від 04.08.2021 вбачається, що на підставі договору дарування від 17.06.2021 №776, приватний нотаріусШепетівського районного нотаріального округу Франовська Л.С. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58818094 від 17 червня 2021 року про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч.4 ст.187 КК України на ч.1 ст.121 КК України, за якою його визнано винуватим та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.Згідно зі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76КК України.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 72921,93 грн., моральну шкоду у сумі 100 000 грн., а всього - 172921 (сто сімдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять одну) грн. 93 коп. У решті позову відмовлено.

Згідно ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.ч.1, 5 ст.203 ЦК України, що за правилами ст.215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст.234 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №369/11268/16-ц зазначено, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, а така протизаконна ціль, як укладення особою договору на відчуження майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином, а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч.1 ст.718 ЦК України).

Частина 2 статті 719 ЦК України передбачає, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч.1 ст.722 ЦК України).

Під час розгляду даної справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України).

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №299/396/17, постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17, постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №754/9834/18, постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 747/306/19.

Судом встановлено, що на момент укладення оскаржуваного договору дарування, на розгляді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебувало кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України. ОСОБА_4 був обізнаний про наявність даного кримінального провадження так як брав участь в його розгляді і відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Також йому було достовірно відомо про існування цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, що були подані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до нього в межах даного кримінального провадження, а отже міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку задоволення судом цих позовів та виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на належну йому частку квартири. Про намір позивачів забезпечити виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_4 нерухоме майно, у випадку задоволення цивільних позовів, свідчило неодноразове падання ними заяв про забезпечення цивільних позовів шляхом накладення арешту на житло в межах кримінального провадження, в задоволенні яких суд відмовляв. Про надання таких заяв, їх мотивацію та результати розгляду ОСОБА_4 добре знав, оскільки брав участь в судових засіданнях.

Також варто зазначити, щовідповідачі уклали оскаржуваний договір дарування частки квартири 17.06.2021, тобто через невеликий проміжок часу після звільнення ОСОБА_4 зДержавної установи «Хмельницький слідчий ізолятор».

Крім того, суд враховує, що спірний договір дарування був укладений між найближчими членами родини, а саме: сином і матір`ю. Остання була обізнана про наявність кримінального провадження відносно сина та подання до нього цивільних позовів про відшкодування завданої шкоди.

Зі слів представника відповідачів ОСОБА_4 продовжує проживати в квартирі і користуватися нею.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідачі, укладаючи оскаржуваний договорів дарування частки квартири, не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, а дії ОСОБА_4 були направлені на фіктивний перехід права власності на належну йому частку квартири до матері з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів.

Отже, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач ОСОБА_4 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення на його майно як боржника.

Враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства, встановлені у справі обставини, оцінивши у сукупності належні та допустимі докази, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів у частині визнання договору дарування недійсним, оскільки він був укладений без наміру реального настання обумовлених ним правових наслідків, а тому є фіктивний.

Що стосується позовних вимог у частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 статті 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки право власності на частку квартири було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, що визнається судом недійсним, то і вимога позивачів щодо застосування наслідків недійсності правочину шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності за вказаною особою є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь ОСОБА_2 2270 грн. судового збору, а на користь ОСОБА_3 1816 грн. судового збору.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 13, 202, 203, 215, 216, 234, 336, 717-719, 722 ЦК України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування частки квартири і скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 2/3 частки квартири номер АДРЕСА_1 , укладений 17 червня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського районного територіального округу Хмельницької області Франовською Людмилою Сергіївною.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58818094 від 17 червня 2021 року державного реєстратора приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Франовської Людмили Сергіївни про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно 2/3 частки квартири номер АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_2 2270 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 1816 грн. судового збору.

Роз`яснити сторонам, що заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - 2/3 частини квартири номер АДРЕСА_1 , загальною площею 52,9 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 105, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , та заборони будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06.03.2023

Позивач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Позивач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач - ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач - ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Суддя Р.М. Стасюк