Номер провадження: 22-ц/813/3146/23
Справа № 2-4604/10
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (в порядку ст. 432 ЦПК України) у цивільній справі за позовом АТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, заінтересована особі: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович,,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа №2-4604/10 від 12.11.2010, виданого Приморським районним судом м. Одеси 21.12.2010 таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що у виконавчому листі відзначено лише гривневий еквівалент, а кредит видався в доларах та в рішенні відзначено і долари і гривні. Ухвалою суду від 14.12.2018 року було виправлено описку, зазначивши суму боргу в доларах і гривневому еквіваленті, втім банк за новим виконавчим листом не звернувся. Тому, виконавчий лист на разі не відповідає змісту рішення суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (в порядку ст. 432 ЦПК України залишено без задоволення.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки фактично у даному випадку видано виконавчий лист, в якому змінено рішення, а тому для виправлення помилки у виконавчому листі на підставі ухвали суду, виконавчий лист підлягав відкликанню з видачею відповідного із зазначенням резолютивної частини рішення з метою уникнення розбіжностей.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 22 лютого 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 березня 2023 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 12 листопада 2010 року ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк», за участі третьої особи: ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору недійсним та за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов залишено без розгляду, а зустрічний позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00376/RO від 16.10.2006 року по сплаті тіла кредиту у сумі 419 855,39 грн. (еквівалент по курсу НБУ станом на 12.11.2010 року 53 007,36 доларів США), відсотки за користуванням кредиту у сумі 65 594,17 грн. (еквівалент по курсу НБУ станом на 12.11.2010 року 8 281,36 доларів США), пеню за неповернення основного боргу, несплату відсотків за користування кредитом 21 751,80 грн. та штраф 13 278,62 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Марфін Банк» 1700 грн. державного мита та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи (т.1 а.с.189-191).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року виправлено описку у виконавчих листах, виданих Приморським районним судом м. Одеси 21.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості, а саме в рядку суд вирішив зазначити дослівно резолютивну частину рішення суду від 12.11.2012 року у справі №2-4604/10: «стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» (Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Леніна, 28 ) заборгованість за кредитним договором №00376/RO від 16.10.2006 року по сплаті тіла кредиту у сумі 419 855,39 гривень (еквівалент по курсу НБУ станом на 12.11.2010 року 53 007,36 дол. США), відсотки за користування кредитом у сумі 65 594,17 гривень (еквівалент по курсу НБУ станом на 12.11.2010 року 8 281,36 дол. США), пеню за неповернення основного боргу, несплату відсотків за користування кредитом 21 751,80 гривень та штраф 13 278,62 гривень», замість невірно зазначеного: «Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» 520479 грн. 98 коп.». В частині стягнення судових витрат виконавчі листи залишити без змін (т.1 а.с.253-254).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2019 року роз`яснено резолютивну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2010, зазначивши, що підлягає примусовому стягненню сума боргу, яка зазначена в іноземній валюті, як в іноземній валюті так і в гривні по курсу НБУ на день платежу (т.2 а.с.63-64).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2010 року (т.2 а.с.89-90).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича від 19.04.2021р. відкрито виконавче провадження №65194327 з приводу виконання виконавчого листа №2-4604/10, де відзначено резолютивну частину рішення суду, тобто виконавчого листа з урахування ухвали про виправлення описки.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, відповідно до правової позиції, визначеної 25 вересня 2015 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було сформовано узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, та направлено відповідні рекомендації Головам апеляційних судів областей, міст Києва і Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, зазначено, що суд, при розгляді подібних питань, має враховувати як положення Закону України «Про виконавче провадження», так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання.

На переконання суду, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, відповідно до матеріальних норм, обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав, внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Заявник обґрунтовує матеріальні підстави для визнання вказаного виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню неправильністю дій державного виконавця, який зазначив зміст ухвали суду про виправлення описки, а не зміст виконавчого листа, адже вважає, що стягувач мав звернутися за видачою нового виконавчого листа.

Щодо процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, то порядок видачі виконавчого листа чітко регламентований. Цей документ видається за заявою осіб, на користь яких було ухвалено судове рішення, або їхніх представників після набрання судовим рішенням законної сили, а у справах, за якими рішення підлягає негайному виконанню, - у день ухвалення судового рішення.

Частиною 5 статті 431 ЦПК України передбачено, якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих листів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Пунктами 5, 6 розділу XIX Наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814 визначено, що звернення до виконання судового рішення та контроль за його виконанням покладається на суд, що розглянув справу як суд першої інстанції. Судові рішення звертаються до виконання після того, як вони набрали законної сили, та повернення справ до суду першої інстанції після апеляційного або касаційного розгляду, крім випадків негайного їх виконання.

Судове рішення вважається виконаним лише після отримання повідомлення про його виконання в повному обсязі (пункт 10 розділу XIX Наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814).

Рішення було ухвалено щодо одного боржника та після заміни боржника правонаступниками, видача нового виконавчого листа не передбачається.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Обставини, на які посилається заявник не ототожнюються з підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий лист був приведений до змісту судового рішення ухвалою про виправлення описки, поданий до виконання разом з такою ухвалою та є таким, що підлягає виконанню. Помилковість видачі виконавчого листа відсутня, обов`язок боржників перед стягувачем, тобто заборгованість, залишається.

Не погодження з діями державного виконавця у виконавчому провадженні не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що підстави для визнання виконавчого листа виданого на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2010 року по справі №2-4604/10, відсутні, а тому вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, мають бути залишені без задоволення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено процедури відкликання судом виконавчого листа, який було видано на виконання рішення суду.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вирішена судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 06 березня року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк