КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/205/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при - секретарі Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Тетяни Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію, скасування права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В Дарницький районний суд міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, позичальник) із вказаним позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Т.П. (далі - відповідачі) в якому просила скасувати право власності ОСОБА_2 (далі - відповідач) на квартиру АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності 26314987, номер розділу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000.

Позов обґрунтовувала тим, що 08 лютого 2006 року між нею та Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» (далі - АППБ «АВАЛЬ», Банк, кредитор) правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», Банк, кредитор) укладено кредитний договір № 014/1179/74/391, за умовами якого, позивач отримала кредит у розмірі 89 000 доларів США для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, а саме, на придбання житла - квартири АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 08 лютого 2006 року між позивачем та Банком укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 за умовами якого, майнові права на квартиру, передані Банку.

В позовній заяві також вказала, що протягом шести років виплачувала Банку тіло кредиту та проценти за користування кредитом. Проте, внаслідок кризи, та стрімкого зростання курсу долара, у 2012 році проведена реструктуризація боргу, у зв`язку з чим, було змінено валюту виконання зобов`язань за кредитним договором на гривню. За таких обставин, у неї виникла заборгованість за кредитом.

Ураховуючи заборгованість за кредитним договором, ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до неї про стягнення суми заборгованості.

Дарницьким районним судом міста Києва, 03 червня 2015 року ухвалено судове рішення про стягнення з позивача, на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 693 933,12 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року за її апеляційною скаргою, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року змінено в частині розміру заборгованості за кредитом та визначено, стягнути з неї на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 690 883,12 грн.

На підставі судового рішення, відкрито виконавче провадження. На день подачі позовної заяви, виконавче провадження не закрито.

В позовній заяв, позивач звертає увагу на те, що 31 жовтня 2017 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором. В цей же день, 31 жовтня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», та ТОВ «Оптимум Фактор» укладено договір відступлення права вимоги № 31102017/01, а 18 травня 2018 року між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 18052018/01 та іпотечним договором. В подальшому, 24 травня 2018 року, ОСОБА_2 переоформила на себе право власності на спірну квартиру з порушенням законодавства України, умов іпотечного договору, чим порушила її майнові права, позбавивши права власності на квартиру.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Т.П. про скасування рішення про державну реєстрацію, скасування права власності відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необгрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, просила рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги вказувала на те, що судом не враховано наявність рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь первісного кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 690 883,12 грн., тобто, кредитором вже використано спосіб захисту своїх прав, а реєстрацію права власності на нового кредитора ОСОБА_2 вважає незаконною, як таку, що вчинена з порушенням вимог закону.

Вказує на те, що враховуючи розмір кредитної заборгованості в сумі 690 883,12 грн., та ринкову вартість квартири в сумі 101 754 доларів США, що в еквіваленті складає 2 854 316 грн., при набутті права власності на іпотечне майно, ОСОБА_2 не сплатила позивачу різницю коштів між ціною квартири і боргом за кредитом, що становить 2 163 432,88 грн.

Також вказує, що суд першої інстанції не встановив, чи перейшло до ОСОБА_2 право вимоги за кредитним договором № 014/1179/74/391 від 08 лютого 2006 року. Стверджує, що ТОВ «Оптімум Фактор» не отримало від ОСОБА_2 за договором про відступлення прав вимоги 700 000 грн., так як 18 січня 2019 року між ними укладено договір про розірвання договору про відступлення прав вимоги від 18 травня 2018 року.

Крім того зазначає, що перехід права власності на належну їй на праві власності квартиру до відповідача, відбувся з порушенням вимог Закону, а саме: не було враховано положення п.п.7.2, 7.3 договору іпотеки, за якими, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, а реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом його продажу за власним розсудом (з використанням аукціону, прилюдних торгів, комісійних торгів) або шляхом переходу предмета іпотеки у власність іпотекодержателя за вибором останнього. В даному випадку, предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на момент такого переходу, за згодою сторін, а в разі недосягнення згоди, за рішенням суду. Оскільки питання ціни предмета іпотеки з позивачем як іпотекодавцем не погоджувалось, то набуття права власності на квартиру у такий спосіб є незаконним.

В апеляційній скарзі посилається на те, що в порушення вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось не на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду та без укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - адвокат Цуркан М.М. доводи апеляційної скарги заперечив, оскаржуване рішення суду першої інстанції вважає законним і обгрунтованим.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та АППБ «АВАЛЬ», правонаступником якого є ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», укладено кредитний договір № 014/1179/74/391, за яким, Банк надав позичальнику кредит з лімітом 89 000 доларів США на споживчі цілі, на строк до 08 лютого 2016 року (то 1 а.с.22-24).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 08 лютого 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки майнових прав № 014/1179/74/391, за умовами якого, предметом іпотеки є майнові права на квартиру за адресою забудови: АДРЕСА_2 , тип квартири - трикімнатна, поверх - 13, номер квартири - 60 ( том 1 а.с.38).

Між сторонами, 18 грудня 2006 року укладено договір про внесення змін до договору іпотеки майнових прав, за яким, адресу забудови у пункті 1.4 основного договору викладено у новій редакції: Адреса забудови: АДРЕСА_3 , кількість кімнат - 3, загальна площа - 108,90 кв.м; жила площа - 59,20 кв.м.; вартість квартири - 533 200,00 грн. (том 1 а.с.40).

Матеріалами цивільної справи підтверджується факт укладення 03 березня 2012 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 додаткової угоди до кредитного договору, за якою було змінено валюту виконання зобов`язання на гривню та зменшено процентну ставку на 10,50%, з кінцевим терміном повернення кредиту - 03 лютого 2027 року (том 1 а.с.28-32).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 690 883,12 грн. заборгованості за кредитним договором (том 1 а.с.58-65).

Також, 31 жовтня 2017 року право вимоги за кредитним договором, з усіма додатковими договорами та угодами до нього, відступлено ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на користь ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», про що позивача проінформовано у листі-повідомленні Банку від 31 жовтня 2017 року.

В цей же день, 31 жовтня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Оптимум Фактор» укладено договір про відступлення права вимоги № 31102017/01 (том 1 а.с.186-187).

На підставі договору про відступлення права вимоги, до ТОВ «Оптимум Фактор» перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки від 08 лютого 2006 року.

ТОВ «Оптимум Фактор», 18 травня 2018 року уклало договір про відступлення права вимоги № 18052018/01 з ОСОБА_2 , за яким, до ОСОБА_2 перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки від 08 лютого 2006 року. (том 1 а.с.190-192).

Відповідно до п.1.3 договору, ОСОБА_2 зобов`язалася передати ТОВ «Оптимум Фактор» грошові кошти, як плату за придбання права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , в розмірі 700 000 грн.

Пунктом 2.7 договору передбачено, що до ОСОБА_2 переходить право вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За приписами п.7.1 договору іпотеки від 08 лютого 2006 року, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення іпотекодержателем в разі несплати іпотекодавцем двох чергових платежів (суми кредиту або відсотків по ньому) згідно кредитного договору (графіку платежів), протягом одного календарного року, або в разі, якщо іпотекодавець, в момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпечений іпотекою, не виконує їх в повному обсязі.

В п. 7.3 договору зазначено, що реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом його продажу на власний розсуд (з використанням аукціону, прилюдних торгів, комісійних торгів) або шляхом переходу предмету іпотеки у власність до іпотекодержателя за вибором останнього.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 боргових зобов`язань за кредитним договором № 014/1179/74/391 від 08 лютого 2006 року, ОСОБА_2 , як іпотекодержателем, задоволено свої грошові вимоги до ОСОБА_1 , шляхом набуття права власності на відповідний предмет іпотеки, згідно положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Суд у рішенні вказав, що при зверненні ОСОБА_2 до державного реєстратора, нею було надано усі документи, необхідні для здійснення реєстратором вказаної реєстраційної дії, а приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог, позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками, так як вони не відповідають обставинам справи і не узгоджуються із вимогами закону.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), в редакції, станом на час державної реєстрації права власності спірної квартири - 24 травня 2018 року передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За правилами ст. 37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч.1 ст. 35 Закону, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку, вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Стаття 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачає порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок).

Згідно з п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року, чинного на момент прийняття рішення про державну реєстрацію, державна реєстрація прав проводиться за заявою, шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою, заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як вбачається із матеріалів справи, Дарницький районний суд міста Києва при вирішенні питання щодо законності набуття права власності на іпотечне майно на ім`я ОСОБА_2 , не врахував положень Закону України «Про іпотеку», договору іпотеки майнових прав від 08 лютого 2006 року, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року.

В договорі іпотеки, розділ 7 «Реалізація предмету іпотеки», в п.п. 7.1, 7.2, 7.3 зазначено, що на предмет іпотеки може бути звернено стягнення іпотекодержателем в разі несплати іпотекодавцем двох чергових платежів (суми кредиту та/або відсотків по ньому) згідно кредитного договору (графік платежів) протягом одного календарного року, або в разі, якщо іпотекодавець в момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпечених іпотекою, не виконає їх в повному обсязі; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду; реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом його продажу за власним розсудом (з використанням аукціону, прилюдних торгів, комісійних торгів) або шляхом переходу предмету іпотеки у власність іпотекодержателя за вибором останнього. В останньому випадку, предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на момент такого переходу за згодою сторін, а в разі недосягнення згоди за рішенням суду.

Таким чином, іпотечним договором, укладеним між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 , передбачено позасудовий спосіб захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора - застереження в іпотечному договорі про перехід предмета іпотеки у власність до іпотекодержателя за вибором останнього.

Проте, оспорюваний перехід предмета іпотеки у власність до іпотекодержателя відбувся із порушеннями договору іпотеки майнових прав та вимог Закону.

Так, 18 травня 2018 року, ОСОБА_2 набувши право вимоги за договором іпотеки майнових прав, письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором в строк 30 днів та наміри звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги, ОСОБА_1 не направила та 24 травня 2018 року, набула право власності на іпотечне майно.

Надану нею в додатку до відзиву, копію вимоги від попереднього кредитора - ТОВ «Оптикум Фактор» від 15 лютого 2018 року та копію рекомендованого повідомлення про вручення вимоги погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_3 (том 1 а.с.196-199), не можна вважати належним та достатнім доказом виконання цих вимог, відповідно до Закону і іпотечного договору.

Державним реєстратором Лебідь Т.П. Київської філії КП Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант», 24 травня 2018 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_2 (том 1 а.с.103-109).

При цьому, в порушення вимог п.7.3 іпотечного договору, при переході іпотечного майна у власність ОСОБА_2 , не досягнуто згоди з іпотекодавцем ОСОБА_1 щодо ціни предмета іпотеки.

Вказану обставину в установленому законом порядку, відповідач не довела.

Позивач надала суду копію договору про розірвання договору про відступлення права вимоги № 18052018/01 від 18 травня 2018 року, з якого вбачається, що 18 січня 2019 року ТОВ «Оптимум Фактор» і ОСОБА_2 розірвали договір про відступлення права вимоги, за яким, відповідач стала новим кредитором, в зв`язку з несплатою новим кредитором ціни договору, визначеної в п.2.4 договору (700 000 гривень) (том 1 а.с.190).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухилився від належного з`ясування даної обставини, обмежившись лише тим, що ОСОБА_2 заперечила існування вказаного договору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 не в спосіб, передбачений ст. 328 ЦК України, з порушенням вимог договору іпотеки майнових прав до кредитного договору № 014/1179/74/391 від 08 лютого 2006 року, Закону України «Про іпотеку, тому, вказане право власності підлягає скасуванню.

Рішенням Київської міської ради XI сесії VIII скликання № 101/9180 від 28 липня 2020 року вирішено перейменувати АДРЕСА_4 .

Підлягають задоволенню позовні вимогиОСОБА_1 і в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 26314987, номер розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000, з тих підстав, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проведена з порушенням вимог Закону.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального і процесуального права, висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, тому, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року скасуванню, із ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів - ОСОБА_2 та державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Т.П., на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути з кожної по 2 102 грн. судового збору за подачу нею позовної заяви до Дарницького районного суду міста Києва та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_5 .

Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 26314987, номер розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Стягнути з державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Тетяни Петрівни на користь ОСОБА_1 судовий збір 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Коцюрба

Судді: І.М.Білич

Т.А. Слюсар