Справа № 204/5786/22
Провадження № 2-о/204/14/23 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт, що його вимушене переселення у листопаді 2016 року з окупованої території міста Макіївки Донецької області України до міста Покровськ Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупацією Російською Федерацією частини території Донецької області України, зокрема міста Макіївки. В обґрунтування своєї заяви вказав на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Макіїка Донецької області, проживав та був зареєстрован за адресою: АДРЕСА_1 , вільно та безпечно пересувався по Донецькій області. У листопаді 2016 року він був вимушен остаточно покинути рідно місто та переселитися із місця постійного проживання та реєстрації на тимчасово окупованій території м. Макіївки Донецької області до АДРЕСА_2 . Після російської збройної окупації частини Донецької області, зокрема міста Макіївки, він втратив вільне спілкування з друзями та родичами, налагоджений побут, можливість планувати своє життя, душевний спокій та безпечні умови проживання. Внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено цілу низку його прав і свобод, передбачених Конвенцією «Про захист прав людини та основоположних свобод», Першим та Червертим Протоколами до цієї Конвенції, зокрема, право на життя, право на свободу та повагу до честі і гідності, право на свободу і особисту недоторканість, право на повагу до приватного і сімейного життя, право на свободу думки, совісті і релігії. Звертає увагу, що він отримав довідку від 11.11.2016 року № 23183 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, проте, дана форма не передбачає внесення відомостей про конкретну причину (підставу), яка змусила залишити або покинути своє місце проживання внутрішньо переміщену особу. Вказана довідка лише посвідчує факт вимушеного переселення, проте, не містить зазначення причин такого переселення. Також має на меті визначити свій статус як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (жертви - потерпілого від міжнародного збройного конфлікту), що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше надав заяву відповідно до якої просив розгляд справи провести без її участі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду суду не надано.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 14.04.2022 року у справі №308/9708/19 згода російської федерації на участь у справах про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії, для її розгляду та вирішення судом України не потрібна.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню в позовному обсязі по наступним підставам.

Згідно із копією паспорта заявника ОСОБА_1 народився в м. Макіївка Донецької області (а.с. 6).

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки від 11 листопада 2016 року №23183. Місце проживання заявника зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання заявника зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

В силу ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій.

Аналізуючи наведені обставини та докази у справі, суд прийшов до висновку, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації відносно України (що є і загальновідомими фактами, а тому не підлягають доказуванню також і за нормами ч.2 ст.61 ЦПК України), стала окупація частини території України, в т.ч. території м.Макіївка, де проживав заявник.

Згідно із ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Як передбачено ч.1 ст. 4 вказаного Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Згідно із ч.2 ст. 4 цього Закону підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 9 цього Закону внутрішньо переміщена особа має й інші, окрім визначених вказаною нормою, права, визначені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасова окупація Російською Федерацією території України, в т.ч. Донецької області, незалежно від її тривалості є незаконною (ч.2).

Згідно із ч.ч.5, 9 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходоліта додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів(Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Відповідно до висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 14.03.2018 року у справі № 363/2981/16-ц, аналогічно слідує, що відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладено на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

При цьому дії Російської Федерації на території окремих районів Донецької області щодо тимчасової окупації грубо порушують принципи та норми міжнародного права, вчинені нею як державою-агресором та окупантом, що виключає застосування до неї судового імунітету та допускає можливість пред`явлення позову про відшкодування завданої особі внаслідок цього немайнової шкоди.

Відповідно до абз.6 Преамбули Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» та ч.2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення права і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» датою початку тимчасової окупації території України є 20 лютого 2014 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, зокрема сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької області, межі та перелік яких визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до Меж та переліку районів, міст, селищ і сіл, їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях (Указ Президента України від 07.02.2019 №32/2019) місто Макіївку визначене тимчасово окупованою територією у Донецькій області.

Попередньо місто Макіївка Донецької області також було визначене населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Переліку, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085.

Відповідно до Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленої Постановою Верховної Ради України від 21.04.2015№ 337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014 шляхом збройного захоплення та воєнної окупації Автономної Республіки Крим як невід`ємної частини України.

Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 р. проголошенням контрольованими, керованими і фінансованими спецслужбами Російської Федерації озброєними бандитськими формуваннями створення «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки» з подальшими бойовими діями терористів та наступним масовим вторгненням у серпні 2014 року на територію Донецьких та Луганських областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.

Зверненням до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 р. № 129- VІІІ, Верховна Рада України повідомила про воєнну агресію з боку Російської Федерації, об`єктом якої вона залишається, серед іншого через забезпечення і підтримку терористичних атак, та про невиконання Росією своїх зобов`язань щодо дотримання загальновизнаних норм міжнародного права і вже досягнутих домовленостей попри злагоджені дипломатичні зусилля у різних форматах.

За правилами ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Фактичні обставини справи та викладені норми права свідчать, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо вимушеного переселення позивачки з окупованої території м.Макіївка відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією, можливе лише у судовому порядку. Від встановлення такого факту залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника.

Стосовно обставин, що зумовили вимушене переселення заявника з частини окупованої Російською Федерацією території м. Макіївка, то суд виходить з того, що останній є громадянином України, до початку окупації проживав і був зареєстрован на території Донецької області, як повноправний громадянин своєї країни. Проте наведені обставини призвели до неможливості подальшого проживання в м. Макіївка, а тому в листопаді 2016 року внаслідок окупаційних дій Російської Федерації проти України була змушена переїхати до м. Покровськ Донецької області, змінивши власний побут та спосіб життя.

Заявник переселився з території окупованої Донецької області задля уникнення загрози життю, здоров`ю, свободи, насильницькій втраті громадянства, особистих прав на свободу пересування, вираження думки, майнових прав вільного володіння, розпорядження та користування майном, прав на працю та захист у результаті збройної агресії Російської Федерації. Встановити такий юридичний факт позивачці потрібно для визначення її статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (жертви - потерпілого від міжнародного збройного конфлікту), що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, нормами національного законодавства, іншими нормами міжнародного права.

За таких обставин, доказів і міркувань суд вважає вимогу заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 27, 55 Конституції України, ст. 2, 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 ст. 2 Міжнародного Пакту про громадянські і політичні права, ст. ст. 11, 16, 22, 23, 1167, 1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в України про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, вимушеного переселення ОСОБА_1 у листопаді 2016 року з окупованої території міста Макіївки Донецької області України до міста Покровськ Донецької області України, яке відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупацією Російською Федерацією частини території Донецької області України, зокрема міста Макіївки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України не зупиняє його виконання.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Міністерство соціальної політики України, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37567866, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул. Еспланадна, 8/10;

Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в України, місцезнаходження: 02000, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27.

Суддя В.В. Самсонова