Провадження № 2/161/397/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 лютого 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Крупінської С.С.

при секретарі Лесько Б.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування виконавчого комітету Луцької міської ради про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

25.10.2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що з 28.08.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.05.2022 року було розірвано. В шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка проживає за іншою адресою, з ними не спілкується, ніяких стосунків не підтримує. Діти знаходяться на повному його утриманні. Вказує, що на даний час виник між ними спір щодо місця проживання дітей, у зв`язку з цим, просить визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_7 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Подала суду заяву про визнання позову, проти його задоволення не заперечила.

Представник третьої особи подала заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.08.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.05.2022 року було розірвано (а.с.14-15).

В шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.10-11).

Діти зареєстровані та проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 )

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їх вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У п. 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН).

Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У матеріалах справи міститься висновок служби у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 № 42 від 09.02.2023 року, затверджений рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 90-1 від 15.02.2023 року з якого вбачається, що 04.07.2022 року мати дитини ОСОБА_2 повідомила службі у справах дітей про те, що вона не заперечує щодо визначення місця проживання її дітей разом з батьком ОСОБА_1 . Отже, служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дітей, взявши до уваги висновок служби у справах дітей, та визнання відповідачкою позову, суд вважає, що місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно визначити разом з батьком ОСОБА_5 , оскільки на своє переконання, більш комфортним і зручним для дітей буде проживання разом із батьком.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 160-161 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування виконавчого комітету Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Луцької міської ради, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19.

Повний текст рішення виготовлено 20 лютого 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.С.Крупінська