Справа № 159/938/23
Провадження № 2/159/460/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді :

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно до досягнення дочкою повноліття або до зміни матеріального стану сторін.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що з відповідачем ОСОБА_2 вона в зареєстрованому шлюбі не перебувала ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_4 . Сторони тривалий час проживають окремо. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, вона доглядає та піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дочки. Відповідач хоча офіційно не працевлаштований, однак має доходи. Разом з тим коштів на утримання та забезпечення дитини в необхідній кількості не надає, хоча, на думку позивача, має таку можливість. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна, оскільки її доходів не вистачає для повноцінного забезпечення дитини всім необхідним. Оскільки домовленості з питань утримання дочки ОСОБА_3 з відповідачем не досягнуто, тому позивач просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно.

1.2. Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не надав. Разом з тим у заяві від 16.03.2023 визнав свій обов`язок утримувати неповнолітню дочку та вказав, що має можливість сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1200 грн щомісячно. Зазначив, що має задовільний стан здоров`я, не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 20.02.2023.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.02.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначено на 16.03.2023.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

В судове засідання 16.03.2023 учасники справи не прибули.

Позивач до позовної заяви долучила заяву від 17.02.2023 про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в заяві від 16.03.2023 також просив розгляд справи проводити без його участі.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України .

4. Фактичні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.11.2019 виконавчим комітетом Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області, сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони проживають окремо, неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , що не заперечується відповідачем та не спростована відповідними доказами.

На утриманні позивача також знаходиться ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копію паспорта позивача серії НОМЕР_2 , виданого 23.07.1997 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області (аркуш паспорта 9 «Особливі відмітки»).

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, обставини, визначені статтею 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства.

Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дитину можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свого малолітню дитину.

Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитини повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги частини другої статті 182 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення останньою повноліття.

Визначаючи суму аліментів, належну до виплати, суд керується таким.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні.

Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних його меж.

Відповідач є молодою особою, будь-яких даних про існування обмежень за станом здоров`я для працевлаштування відповідача суду не надано, що визнається відповідачем, а тому неприпустимим є перекладання обов`язку утримувати дитину лише на позивача. Також відсутні підстави для визначення розміру аліментів в мінімально допустимому розмірі (1200 грн), оскільки такий розмір є вочевидь недостатнім для гармонійного розвитку дитини та фактично призвів би до відступлення від принципу рівного обов`язку батьків утримувати свою дитину.

Відповідач у заяві від 16.03.2023 зазначив, що він не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває.

Однак доказів на підтвердження зазначених обставин суду відповідачем не надано.

Керуючись основними положеннями про доказування і докази, суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_2 не надав доказів про встановлення йому статусу безробітного у порядку статті 43 Закону України «Про зайнятість населення». Не спростував здатності приступити до роботи (працездатного віку, стану здоров`я).

На переконання суду, відсутність у відповідача постійного джерела доходу та офіційного працевлаштування загалом не свідчить про відсутність у відповідача будь-якого заробітку, а вказують на альтернативні його види (зокрема, без офіційного працевлаштування, на підставі усних цивільно-правових угод).

Відсутність сталого доходу не може слугувати підставою для обмеження права дитини на гідне життя і не може бути обмежено невиправданими запереченнями батьків щодо здатності отримувати доходи.

Керуючись наведеним, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дитини такого віку, суд дійшов висновку про задоволення позову: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначений розмір аліментів не є надмірним, ає об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Відповідач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 20.02.2023.

В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

7. Розподіл судових витрат.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, статтями 12-13, 19, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитинизадовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн (дві тисячі грн), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп. (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 16.03.2023.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА