Справа № 466/1340/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Настасяк Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові скаргу ОСОБА_1 , з участю приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича на дії приватного виконавця та зобов`язання до вчинення дій,-

у с т а н о в и в:

06 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою дії приватного виконавця та зобов`язання до вчинення дій, в якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Білецького Ігора Мироновича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 70855119 від 26.01.2023 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 70855119.

В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що 31.01.2022 він отримав постанову приватного виконавця Білецького Ігора Мироновича від 26 січня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № 70855119 про стягнення з нього боргу за центральне опалення МЗК 4272,80 грн., інфляційних витрат 323,83 грн., 3% річних 118,40 грн.

Вважає, постанову такою, що підлягає скасуванню, а дії приватного виконавця Білецького І. М. незаконними з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Вказав, що у преамбулі постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено, що розглянуто заяву про примусове виконання судового наказу № 466/12653/21 від 06.12.2022.

Скаржнику нічого не відомо про наявність будь-яких судових наказів, проте за номером справи № 466/12653/21, як стало відомо після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, в Єдиному реєстрі судових рішень значиться рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2022 року.

Відповідно жодних судових наказів про стягнення будь-яких коштів за номером справи № 466/12653/21 не виносилося.

Тобто, на думку скаржника, приватним виконавцем виконується неіснуючий судовий наказ.

Такі дії державного виконавця скаржник вважає неправомірними, які порушують його права, тому змушений звернутись до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2023 прийнято скаргу до розгляду.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович у судове засідання, призначене на 23 лютого 2023 року о12:30 год. не з`явився.

У судовому засіданні, яке було призначене на 16.02.2023 представник заінтересованої особи приватного виконавця ОСОБА_2 адвокат Гринів Т. В. долучив до матеріалів справи копію виконавчого листа № 466/12653/21 від 06.12.2022, виданого Шевченківським районним судом м. Львова та постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 16.02.2023 у ВП № 70855119.

У судове засідання представник стягувача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Шабан Р. Р. не з`явилася, про день, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, що стверджується розпискою про дату та час розгляду скарги, яка міститься у матеріалах справи (а. с. 24).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківським районним судом м. Львова 29 вересня 2022 року задоволено позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01 листопада 2017 року по 31 травня 2021 року в сумі 4 272,80 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят дві гривні вісімдесят копійок), 323,83 грн. (триста двадцять три гривні вісімдесят три копійки) інфляційних втрат та три проценти річних в розмірі 118,40 грн. (сто вісімнадцять гривень сорок копійок).

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набрало законної сили 01 листопада 2022 року та 06 грудня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист про стягнення зі скаржника ОСОБА_1 на користь стягувача ЛМКП «Львівтеплоенерго» вказаної заборгованості (а. с. 20-21).

26 січня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70855119 (а. с. 6).

16 лютого 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І. М. винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 16.02.2023 у ВП № 70855119, згідно якої встановлено, що приватним виконавцем при реєстрації виконавчого документу допущено помилку в назві виконавчого документа та постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість назви «судовий наказ», зазначено назву «виконавчий лист» (а. с. 19).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, за змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обов`язковість виконання судових рішень встановлена у статтях 2, 18 ЦПК України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Питання порядку виконання судових рішень врегульоване статтею 129-1 Конституції України, у відповідності до якої суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

Відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine», § 52, n. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року № 18966/02).

З огляду на наведене, суд вважає, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню.

При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, у визначеному законом порядку, утверджує авторитет держави як правової і, навпаки, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний, в тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналогічні норми передбачені розділом IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (Положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5. Так, пункт 1 розділу IV Положення передбачає, що державний або приватний виконавець (виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання.

Отже, у разі надходження до виконавця заяви стягувача про примусове виконання рішення разом з оригіналом виконавчого документа, який відповідає всім вимогам та критеріям Закону України «Про виконавче провадження», цим законом передбачений імперативний обов`язок приватного виконавця відкрити виконавче провадження та вчиняти дії з примусового виконання.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується, в тому числі, виготовлення документів виконавчого провадження.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Пунктом 4 розділу IV Положення встановлено, що постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в системі забороняється.

Вказане узгоджується з приписами ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Право виконавця виправляти арифметичні помилки передбачено Законом та узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 25 лютого 2019 року по справі №235/1960/13-ц та постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 359/3185/13- ц (провадження № 61-5056св21).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес.

Обов`язковою підставою звернення до суду є порушення прав і свобод сторони виконавчого провадження, в даному випадку боржника ОСОБА_1 . Боржник повинен вказати, яке саме право порушено і довести яким чином приватним виконавцем його права порушено, так як судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2022 року саме з нього, як з одного із боржників стягнуто борг. Наявність помилки у назві виконавчого документа не позбавляє обов`язку боржника виконати судове рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає, що скаржником не доведено належними, допустимими та достовірними доказами порушення його прав.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії приватного виконавця у виконавчому провадженні № 70855119, що перебувають на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова № 466/12653/21 від 06.12.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» боргу за централізоване опалення МЗК 4272,80 грн., інфляційні втрати 323,83 грн., 3 % річних 118,40 грн. є правомірними та обґрунтованими, тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 , з участю приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича на дії приватного виконавця та зобов`язання до вчинення дій слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 19, 175-177, 260, 261, 263, 352, 354, 447-451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 , з участю приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича на дії приватного виконавця та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Скаржник (боржник): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1

Стягувач: ЛМКП «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1.

Заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, місцезнаходження: м. Львів, вул. Грабовського, 11, оф. 104.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення у формі ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер