Справа № 939/36/23
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши заяву представника позивача адвоката Гаращенка Ігоря Володимировича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Київхліб Агро» заборгованості в розмірі 713 102,96 грн, яка складається із: 220 042,85 грн основна заборгованість, 478 827,47 грн штраф, 1 967,78 грн 3% річних, 12 264,85 грн індекс інфляції.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гаращенко І.В. подав заяву про забезпечення позову, у якій просив: заборонити відповідачу вчиняти дії щодо розірвання договорів оренди землі, в яких ТОВ «Київхліб Агро» є орендарем землі; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації, у тому числі будь-яким акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо припинення права оренди земельних ділянок в яких ТОВ «Київхліб Агро» є орендарем землі; заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються припинення права оренди земельних ділянок в яких ТОВ «Київхліб Агро» є орендарем землі; накласти арешт на грошові кошти у розмірі 713102,96 грн на поточних банківських рахунках, що належать відповідачу.

У вказаній заяві представник позивача зазначає, що існує ймовірність того, що відповідач виведе грошові кошти із власних банківських рахунків, а розірвання договорів оренди землі буде підставою «завершення» господарської діяльності Товариства. Вказані обставини призведуть до неможливості відновлення порушених інтересів позивача та виконання рішення суду.

Представник відповідача ТОВ «Київхліб Агро» - адвокат Гладишева С.Д. заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення позову. Зазначила, що представником позивача не надано доказів, які б свідчили про існування ризиків можливого істотного ускладнення виконання рішення, а тому відсутні підстави для забезпечення позову. Також зазначила, що таке забезпечення позову зупинить господарську діяльність Товариства. Наразі Товариство здійснює господарську діяльність та не вчиняє жодних дій направлених на припинення своєї діяльності.

Розглянувши заяву, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як встановлено судом, заявником не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про існування ризиків можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту. У матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення відповідачем реальних дій, направлених на виведення грошових коштів із власних банківських рахунків або припинення господарської діяльності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо розірвання договорів оренди землі, заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо припинення права оренди земельних ділянок, в яких ТОВ «Київхліб Агро» є орендарем землі, може призвести до необгрунтованого втручання у господарську діяльність Товариства, а також порушувати права інших осіб.

Як зазначалося вище, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведене, а також те, що заявником не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про існування ризиків можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування зазначених заявником заходів забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Гаращенка Ігоря Володимировича про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 24 березня 2023 року.

СуддяМ. Герасименко