ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/117/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/15585/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 року (ухвалене суддею Марциновською І.В.) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої доплати пенсії, належної спадкодавцю,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої доплати пенсії, належної спадкодавцю.

Згідно позовної заяви позивачка просила:

1) визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на нараховану та недоотриману доплату пенсії за період з 01.04.2019 року до 30.04.2022 року на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 року у справі № 500/9304/21, що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_3 указану доплату пенсії.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2022 року у відкритті провадження у справі відмовлено з тих підстав, що спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_3 адвокат Волинець С.А. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 є спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 , в інтересах якого було ухвалено рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/9304/21 від 19.01.2022 року щодо перерахунку пенсії за вислугу років. При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило ОСОБА_3 у виплаті нарахованої спадкодавцю суми доплати до пенсії ОСОБА_5 на підставі зазначеного судового рішення, що слугувало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

Отже, покликаючись на норми матеріального права, що регулюють право власності та спадкування майна, позивач обрала спосіб захисту порушеного права з урахуванням норм цивільного процесуального закону.

У зв`язку наведеним просить скасувати ухвалу Тернопільського міськра-йонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

21 грудня 2022 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від начальника Головного управління ПФУ в Тернопільській області - Москалика І.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що ОСОБА_3 реалізувала своє право на отримання доплати пенсії, призначеної за життя її чоловіку ОСОБА_5 та невиплаченої унаслідок смерті останнього. Зокрема, 06.06.2022 року ОСОБА_3 звернулась до Головного управління ПФУ в Тернопільській області з вимогою про виплату зазначеної вище заборгованості з пенсії.

Указане з урахуванням змісту ст.1227 ЦК України дає підстави для висновку, що нараховані ОСОБА_5 суми пенсії мають бути передані членам сім`ї останнього та не можуть бути включені до складу спадщини після його смерті.

При цьому з відповідей Головного управління ПФУ в Тернопільській області не вбачається, що останнє не визнає право ОСОБА_3 на отримання нарахованої ОСОБА_5 пенсії, що згідно зі ст.392 ЦК України є обов`язковою ознакою звернення до суду у порядку цивільної юрисдикції з позовом про визнання права власності на майно.

Вважає, що розгляд даної справи повинен відбуватися за правилами адміні-стративного судочинства, а відтак позивач має право на звернення до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо стягнення нарахованих та невиплачених ОСОБА_5 сум пенсії.

У зв`язку наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Крім того 03 січня 2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника ОСОБА_3 адвоката Волинця С.А. надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта та його предстаника, зазначивши, що апеляційну скаргу підтримує.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Так, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (частина перша, пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «публічно-владні управлінські функції», то у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, термін «публічно» означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу; зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції це основні напрями діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів ПФУ, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом ПФУ.

Кошти ПФУ відповідно до статті 73 Закону № 1058-IV використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України. Управління Пенсійного фонду України підпорядковуються Пенсійному фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 вказаного Положення).

Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 зазначеного Положення управління Пенсійного фонду України відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 року в справі № 757/63985/16.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З позовної заяви вбачається, що позивачка ОСОБА_3 є спадкоємицею померлого ОСОБА_5 , який за життя отримав право на доплату пенсії за період з 01.04.2019 року. А тому вважає, що в силу вимог ст. 1227 ЦК України має право на отримання цієї доплати у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст.1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст.1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст.1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст.1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст.1281 ЦК України). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 реалізувала своє право на отримання доплати пенсії, призначеної за життя її чоловіку ОСОБА_5 та невиплаченої унаслідок смерті останнього.

Зокрема, 06.06.2022 року ОСОБА_3 , тобто в межах строку визначеного ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулась до Головного управління ПФУ в Тернопільській області з вимогою про виплату заборгованості з нарахованої та недоотриманної доплати пенсії ОСОБА_5 за період з 01.04.2019 року до 30.04.2022 року.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 200/10269/19-а, сформульована висновок про те, що «<…> у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2 ст.52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

З відповіді Головного управління ПФУ в Тернопільській області від 20.06.2022 року не вбачається, що останнє не визнає право ОСОБА_3 на отримання нарахованої ОСОБА_5 пенсії, що згідно зі ст.392 ЦК України є обов`язковою ознакою звернення до суду у порядку цивільної юрисдикції з позовом про визнання права власності на майно.

Натомість з доданих до позовної заяви документів убачається бездіяльність Головного управління ПФУ в Тернопільській області щодо виплати ОСОБА_3 даної пенсії.

Така бездіяльність згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України може бути оскаржена ОСОБА_3 в порядку адміністративного судочинства до адміністративного суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що нараховані ОСОБА_5 суми пенсії мають бути передані членам сім`ї останнього та не можуть бути включені до складу спадщини після його смерті.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Посилання апелянта на висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14.02.2022 року в справі №243/13575/19 та від 23.02.2022 року в справі №428/10113/20, колегія суддів не приймає, оскільки у вказаних постановах встановлено інші обставини, а саме звернення спадкоємців (членів сім`ї) до органів ПФУ більш ніж через 6 місяців з дня відкриття спадщини із заявами щодо виплати недоотриманої пенсії, що вказує на те, що спірна сума пенсії входить до складу спадщини (ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Крім того у зазначених постановах Верховного Суду відповідач орган ПФУ не нараховував пенсійні виплати, які на думку позивача належали спадкодавцю, тобто орган ПФУ не визнавав права членів сім`ї померлого на отримання цієї пенсії.

Відповідно ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2022 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 09 січня 2023 року.

Головуючий

Судді