Справа № 471/482/22
Провадження №2/471/33/23
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/482/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Братський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Братського районного суду,після скасування заочного рішення, пребуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Братський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., виконавчий напис № 20183 від 10.11.2017 року, яким з неї стягнуто на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" 46506 гривень 75 копійок, заборгованості за Генеральною угодою № б/н від 22.09.2014 року укладеною між позивачем та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка суперечить правилам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення. Тому просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

10.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., було вчинено, виконавчий напис № 20183, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за Генеральною угодою № б/н від 22.09.2014 року, яку було укладено між позивачем та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", на загальну суму 46506, 75 грн., а саме 15228,66 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8581,34 грн. - заборгованість за відсотками; 21319,90 грн. - заборгованість з пені та комісії; 1376,85 грн. - штраф відповідно п. 2.2 Генеральної угоди; 1800,00 грн. - витрати за вчинення виконавчого напису.

Згідно наданих письмових пояснень АТ «Приватбанк», наданий у заяві про скасування заочного рішення, виконавчий напис вчинено на підставі Генеральної угоди б/н від 22.09.2014 року.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 10.11.2021 року по справі № 758/14854/20 «чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.»

Матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять.

Судом неодноразово витребували оригінали Генеральної угоди б/н від 22.09.2014 року, однак витребувані документи до суду не надійшли.

Відповідач Генеральну угоду, на яку посилається у заяві, суду також не надає.

З виконавчого напису вбачається, що окрім суми боргу за тілом кредити, сторони визначили суму заборгованості за відсотками, штрафами (пенею). Встановити строк погашення заборгованості з тексту виконавчого напису встановити не можливо.

За вимогами про стягнення пені законом встановлено річний строк давності ( стаття 258 ЦК).

Суд зазначає, що у випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четвертастатті 267 ЦК України).

Однак, з наявних у суду документів не можливо встановити чи сплив строк сплати платежів за пенею на момент вчинення виконавчого напису чи ні.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, позивачем доведене обґрунтованість своїх вимог, отже вчинений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки з нього не можливо встановити безспірність заборгованості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені при сплаті судового збору.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Братський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис № 20183 виданий 10.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" в розмірі 46506,75 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Позивач:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ Київська область, .

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, місце знаходження: вул. Лютеранська, буд 3, оф. 31 Липки, Печерський район м. Київ.

Братський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місце знаходження: вул. Миру, 123, смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області, .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

СуддяІ.Б. Гукова