Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Павлюх Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Кушнір Сергій Борисович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , згідно з якою просить розірвати шлюб, укладений 03 жовтня 1998 року, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем села Кричево Тячівського району, Закарпатської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою міста Київ, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що здійснено відповідний актовий запис за № 558 та видано повторне свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони мають дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Малолітня донька проживає з матір`ю. Спір відносно місця проживання ОСОБА_5 між батьками дитини відсутній. Спору відносно спільного майна подружжя також немає. З листопада 2021 року сторони процесу проживають окремо. Після чого їх проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Між сторонами відсутнє почуття любові, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Причиною розірвання шлюбу є те, що мають різні характери, протилежні погляди на життя та відпочинок, різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, виховання дітей, що в подальшому призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові один до одного. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, вважає примирення неможливим. Станом на час подання позову відповідачка не вагітна та підстав, які б перешкоджали розгляду справи в суді немає.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2022 позовну заяву залишено без руху. Після усунення недоліків ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2022 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи відкладався у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, вважає примирення неможливим.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про визнання позовних вимог, розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, 03.10.1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №558, що підтверджується наявним у справі оригіналом повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 23.09.2022.

У шлюбі у подружжя народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство позивач та відповідач не ведуть.

Відповідно до ч. 1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

У відповідності зі ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № № 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, подружнє життя не склалося, фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України не встановлено, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідач визнала позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 134, 141, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб, укладений 03.10.1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №558 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривні 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Тячівським РВ УМВС України в Закарпатській обл. 18.02.1998 р., РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 01.11.2002 р. Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області, РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 04.01.2023.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда