Справа № 462/2718/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мруць І.С.,

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Р.,

справа № 462/2718/22

учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Капля Аліни Степанівни до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 19 025.67 грн. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. та сплачений судовий збір 992.40 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.10.2019 року о 16.30 год в м. Львові по вул. Сахарова, 45, сталася ДТП, за участі транспортного засобу «DAF CF 75.250», номерний знак НОМЕР_1 , піл керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Skoda Super В» номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Skoda Super В» номерний знак НОМЕР_2 з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність як водія автомобіля «DAF CF 75.250», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.». Відповідно до постанови Залізничного районного суду м. Львова від 06.02.2020 року у справі 462/7953/19 ОСОБА_2 визнано винним у даній ДТП. ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» на виконання договору страхування відшкодувало власнику транспортного засобу «Skoda Super В» номерний знак НОМЕР_2 витрати на ремонт автомобіля в сумі 19025.67 грн. Оскільки відповідач порушив вимоги ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме самовільно залишив місце події, у страховика відповідно до ст. 1191 ЦК України виникло право зворотньої вимоги (регресу) до нього про стягнення виплаченого відшкодування. 14.05.2021 року між ФОП ОСОБА_3 та ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" укладено договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ФОП ОСОБА_3 перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 01.12.2021 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №1/1/АК від 01.12.2021 року про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 відступив ФОП ОСОБА_1 право грошової вимоги до боржників за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 року, в тому числі і до ОСОБА_2 . За наведеного, просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом неодноразового направлення поштової рекомендованої кореспонденції за зареєстрованим місцем його проживання, яку він з невідомих причин не отримував, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2020 року у справі №462/7953/19 встановлено вину ОСОБА_2 у тому, що 23 жовтня 2019 р., близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «DAF CF 75.250», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сахарова, 45, у м. Львові, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час повороту не врахував габарити свого транспортного засобу, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Skoda Super В» номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль «Skoda Super В» отримав технічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, чим ОСОБА_2 порушив п. 1.5, 2.3(б), 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р.

Після чого, 23 жовтня 2019 р., близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «DAF CF 75.250», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сахарова, 45, у м. Львові, будучи учасником дорожньо транспортної пригоди, не дочекавшись працівників міліції, залишив місце ДТП, чим порушив, п. 2.10 «а,д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р.(а.с.7)

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт винуватості відповідача ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23 жовтня 2019 року є встановленим та не підлягає доказуванню.

Відповідно до страхового Акту №19.81 від 21.12.2019 р. та розрахунку суми страхового відшкодування долученого до справи, сума страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Skoda Super В» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 19 025.67 грн. Відповідно до платіжного доручення №4942 від 01.04.2020 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало потерпілій особі ОСОБА_4 витрати на ремонт транспортного засобу автомобіля «Skoda Super В» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 19 025.67 грн. (а.с. 10-12).

Виходячи із наведеного,ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» здійснено відшкодування шкоди завданої транспортним засобам в результаті ДТП на суму 19 025.67 грн.

За приписами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, оскільки ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" відшкодувало потерпілій особі шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої ОСОБА_2 , який самовільно залишив місце ДТП, то на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Товариство набуло право на стягнення з відповідача шкоди в порядку регресу.

Разом з тим, 14.05.2021 року між ФОП ОСОБА_3 та ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" укладено договір №1/АК про відступлення права вимоги та додаток №1, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" до ОСОБА_2 перейшло до ФОП ОСОБА_3 . Наведене також стверджується Додатком №1 до договору та копією платіжного доручення (а.с. 27-33)

01.12.2021 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №1/1/АК від 01.12.2021 року про відступлення права вимоги та додаток №1, відповідно до умов якого первісний кредитор ФОП ОСОБА_3 відступає (передає), а новий кредитор позивач ФОП ОСОБА_1 , отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведено у додатку №1 до договору, в тому числі по договору страхування відповідача. Наведене також стверджується копією Додатку №1 до договору та платіжного доручення (а.с. 35-40).

У ч. 1 ст. 512 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до позивача ФОП ОСОБА_1 перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми страхового відшкодування.

Враховуючи наведене, суд оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 , у порядку регресу шкоду, завданої внаслідок ДТП (виплачене страхове відшкодування) в розмірі 19025 грн. 67 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 992.40 грн. що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи (а.с.4). На підставі наведеного, з відповідача підлягає стягненню суму сплаченого судового збору у розмірі 992.40 грн.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.12.2021 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Каплею А.С., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6115/10, виданого Радою адвокатів Київської області 07.07.2017 року та ордера серії АІ № 1180987 на надання правової допомоги від 06.12.2021 року, укладено договір про надання правової допомоги №2. Відповідно до умов розділу №5 "Гонорар" даного договору, клієнт сплачує адвокатові гонорар за написання та подання позовної заяви у розмірі 3000 грн. (а.с. 42-43, 45)

Відповідно до п. 5.5 умов договору про надання правничої (правової) допомоги №2 від 01.12.2021 року вбачається, що виплата винагороди за цим договором здійснюється клієнтом протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту про наданні послуги за цим договором.

Згідно з актом приймання-передачі від 06.06.2022 року до договору про надання правничої (правової) допомоги №2 від 01.12.2021 року, що підписаний сторонами, замовник не має жодних претензій до якості наданих виконавцем послуг, а вартість послуг виконавця за цим актом складає 3000,00 грн. (а.с. 45).

Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279, ЦПК України,-

ухвалив:

позов представника ОСОБА_1 адвоката Капля Аліни Степанівни до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 -19 025 (дев`ятнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 67 копійок відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_4 у «ПриватБанк», МФО 305299);

відповідач: ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Судове рішення складено 24 лютого 2023 року.

Суддя: І.С. Мруць