Справа № 444/2664/22
Провадження № 2/444/129/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуюого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Проданова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Жовківського районного суду Львівської області 26.10.2022 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування (а. с. 1-3).

В обгрунтування позовної заяви покликається на наступне.

Вказує, що 29 серпня 2019 року о 20:40 год. у м. Жовква на автодорозі М-09 «Львів-Рава-Руська» км. 27 + 400 м. водій ОСОБА_2 , 1983 р.н., керуючи автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , 1981 р.н. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО ДС». 25 вересня 2019 року на адресу ПрАТ «СК «АСКО ДС» було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах потерпілої ОСОБА_1 . Загальна сума страхового відшкодування завданого позивачу становила 330 854,05 грн,. однак відповідно до розпорядження в межах передбаченого на дату ДТП ліміту страхового відшкодування 200 000 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року у справі № 444/412/21 позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково та стягнуно з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 172 024 гривні 81 копійка витрат на лікування, 8601 гривню 24 копійки моральної шкоди та 150 228 гривень 00 копійок шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, а всього в межах встановленого ліміту 200 000 гривень 00 копійок. Стягнутоз Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 26 034 гривні 69 копійок, три відсотки річних у розмірі 5580 гривень 14 копійок, інфляційні втрати у розмірі 8990 гривень 98 копійок, а всього разом - 40 605 гривень 00 копійок.

17 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у справі залишив рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року у справі № 444/412/21 без змін.

19 липня 2022 року на банківський рахунок представника позивача надійшли грошові кошти (страхове відшкодування, штрафні санкцій та витрати на правову допомогу) відповідно до сум, вказаних у рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року у справі № 444/412/21.

Вказує, що штрафні санкції нараховувалися відповідно до рішення суду за період часу від 25.12.2019 по 09.02.2021.

Враховуючи наведене, вказує, що сума пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які підлягають до стягнення з відповідача в користь позивача на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 10 лютого 2021 року по 18 липня 2022 року включно становить 122074,88 грн, з яких: пеня 56653,05 грн, три відсотки річних 8613,70 грн, інфляційні втрати 56809,13 грн.

У зв`яку із вищенаведеним, позивач просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на її користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 56653 (п`ятдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят три) гривні 05 копійок, три відсотки річних у розмірі 8613 (вісім тисяч шістсот тринадцять) гривень 70 копійок, інфляційні втрати в розмірі 56809 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот дев`ять) гривень 13 копійок, а всього разом 122074 (сто двадцять дві тисячі сімдесят чотири) гривні 88 копійок та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 02 листопада 2022 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розглядати справу за правилами спрощеного провадження та призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 13 грудня 2022 року (а. с. 47).

Представником відповідача генеральним директором ПрАТ «СК АСКО ДС» Матушевським Є.Л. 16 листопада 2022 року направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, який отриманий судом 22 листопада 2022 року. Просить відмовити позивачу в задоволенні вимог повністю, оскільки вважає такі необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обгрунтування відзиву на позовну заяву покликається на те, що центральний офіс ПрАТ "СК АСКО ДС" знаходиться в зоні активних бойових дій, а саме в Донецькій області і від початку повномаштабного військового вторгнення росії в Україну, в Донецькій області, так само як і в інших областях, які піддавалися масивним обстрілам, були проблеми з роботою поштового зв`язку, інтернету та мобільної мережі. Про прийняте рішення Львівським апеляційним судом відповідач дізнався, коли отримав постанову приватного виконавця про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат. Вважає позов необгрунтованим, оскільки рішення суду щодо стягнення страхових витрат на користь позивача виконане в повному обсязі, оскільки відповідачем було сплачено 246 605,81 грн. страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, що підтверджується платіжним дорученням №2054 від 15.07.2022. На підставі викладеного та керуючись ст. 178 ЦПК України, ст. ст. 6, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", просить відмовити у задоволенні позову (а. с. 56-60).

Крім цього, представником відповідача генеральним директором ПрАТ «СК АСКО ДС» Матушевським Є.Л. 17 листопада 2022 року направлено на адресу суду заяву про застосування строків (наслідків) позовної давності, яка отримана судом 22 листопада 2022 року. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 258 ЦК України, відповідно до якої для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік, просить суд застосувати строки спеціальної позовної давності до розрахунків наданих позивачем (а. с. 52).

На електронну пошту суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ільківа М.М. 12.12.2022 надійшла відповідь на відзив, в якій із аргументами, вказаними у відзиві, не погодилися, вважать такі необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Вважає посилання відповідача на те, що його обов`язок для прийняття рішення призупинився до дати набрання законного рішення у судовій справі є недоречним, адже воно нівелює преюдиційність судових рішень. Зазначає, що з моменту надсилання заяви про виплату страхового відшкодування та фактичної сплати останнього минуло 937 днів (майже три роки), що свідчить про затягування відповідачем виконання свого обов`язку, передбаченого законом. Прийняття відповідачем рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду, порушувало право потерпілої на отримання страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведене та керуючись статтею 179 Цивільного процесуального кодексу України, просить позов задовольнити (а. с. 70-71).

Крім цього, на електронну пошту суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ільківа М.М. 12.12.2022 надійшло заперечення на клопотання позивача про застосування позовної давності у справі. В обгрунтування заперечень покликається на те, що позовна давність не поширюється: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.Крім цього, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а не до стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за користування чужими коштами. Твкож зазначив, що у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Просить суд у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування позовної давності відмовити за безпідставністю (а. с. 74-75).

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13 грудня 2022 року постановлено відкласти судове засідання у справі на 17 січня 2023 року (а. с. 76).

В судове засідання 17 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ільків М.М. не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Ільківа М.М. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позов підтримують та просять задовольнити (а. с. 89).

Крім цього представником позивача адвокатом Ільків М.М. 17 січня 2023 подано детальний опис наданих послуг ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № Б/Н від 12 вересня 2022 року. Вказує, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже, є визначеним (а. с. 84). Копія договору про надання правової допомоги № Б/Н від 12 вересня 2022 року з фіксовано сумою вартості послуг у розмірі 10 000, 00 грн долучена до цього детального опису (а. с. 86-88).

Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» в судове засідання 17 січня 2023 року не прибув. Про причини неявки суд не повідомлено. Клопотань не подавав.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на дотримання судом вимог норм ст. 223 ЦПК України, ст. 240 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися у судове засідання без повідомлення поважних причин такої неявки, а також зважаючи на подане клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановлено, що 29 серпня 2019 року о 20:40 год. у м. Жовква на автодорозі М-09 «Львів-Рава-Руська» км. 27 + 400 м. водій ОСОБА_2 , 1983 р.н., проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , 1981 р.н., проживаючу в смт Магерів Жовківського району.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО ДС».

25 вересня 2019 року на адресу ПрАТ «СК «АСКО ДС» було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах потерпілої ОСОБА_1 , а саме 63 132,18 грн. виплат на лікування та 3 156,61 грн. моральної шкоди. 13 січня 2020 року на адресу ПрАТ «СК «АСКО ДС» було направлено заяву про долучення документів, в якому збільшено суму вимоги страхового відшкодування, а сама вимога виплати становила: 127 449,42 грн. витрат на лікування, 6 372,47 грн. моральної шкоди, 150 228,00 грн. стійка втрата працездатності (I група інвалідності). 15 червня 2020 року на адресу ПрАТ «СК «АСКО ДС» направлено додаткові документи та збільшено суму вимоги для позивача: 172 024,81 грн. - витрат на лікування, 8 601,24 грн. моральної шкоди, 150 228 грн. за стійку втрату працездатності (I група інвалідності).

Загальна сума страхового відшкодування завданого позивачу становила 330 854,05 грн,. однак відповідно до розпорядження в межах передбаченого на дату ДТП ліміту страхового відшкодування - 200 000 грн.

Листом від 21 вересня 2020 року №1581 ПрАТ «СК «АСКО ДС» повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП покликаючись на п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування позивач не погодилася та звернулася до Жовківського районного суду Львівської області із позовом про стягнення повної суми страхового відшкодування у розмірі 200 000, 00 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року у справі № 444/412/21 позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Рішення постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 172 024 (сто сімдесят дві тисячі двадцять чотири) гривні 81 копійка витрат на лікування, 8601 (вісім тисяч шістсот одну) гривню 24 копійки моральної шкоди та 150 228 (сто п'ятдесят тисяч двісті двадцять вісім) гривень 00 копійок шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, а всього в межах встановленого ліміту 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 26 034 (двадцять шість тисяч тридцять чотири) гривні 69 копійок, три відсотки річних у розмірі 5580 (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят) гривень 14 копійок, інфляційні втрати у розмірі 8990 (вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень 98 копійок, а всього разом - 40 605 (сорок тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року у справі №444/412/21 постановлено апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" залишити без задоволення, а рішення Жовківського районног суду Львівської області від 27 серпня 2021 року залишити без змін.

19 липня 2022 року на банківський рахунок представника позивача надійшли грошові кошти (страхове відшкодування, штрафні санкцій та витрати на правову допомогу) відповідно до сум, вказаних у рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року у справі № 444/412/21.

Предметом спору є стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Статтею 33 Закону України № 1961-IV передбачені дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема: 33.1. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надавати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Крім цього, ст. 33-1 Закону України № 1961-IV передбачено сприяння страховику та МТСБУ у розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема: 33-1.1. Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Пунктом 35.1. ст. 35 Закону України № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Таким чином позивач виконав всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством України, задля отримання страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП- подав заяву про страхове відшкодування в строк, передбачений ст. 35 Закону України з додаванням необхідного пакету документів.

Статтею 34 Закону України № 1961-IV передбачені дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) - п. 34.1. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування; п. 34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків; п. 34.3. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховим (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідач був повідомлений про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Представник відповідача отримав заяву про відшкодування шкоди, однак в подальшому не здійснив всіх необхідних дій задля виплати відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України № 1961-IV.

Суд вважає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства України щодо виплати страхового відшкодування, через що позивач має право на страхове відшкодування шкоди, пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних за час прострочення виплати страхового відшкодування шкоди.

Відповідно до п.п. 3, 4, ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України, нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення, інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого

В п. 22.1. ст. 22 Закону України № 1961-IV зазначено: у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Проаналізувавши норми ст.ст. 524, 533, 535, 625 ЦК України можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті) тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошових зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договор про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Тобто, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склались між сторонами у справі, є грошових зобов`язанням.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Як встановлено п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 36.5. Закону України № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 36.7 Закону України № 1961-IV рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування у судовому порядку.

Cуд вважає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства України щодо виплати страхового відшкодування, через що позивач має право на страхове відшкодування шкоди, пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних за час прострочення виплати страхового відшкодування шкоди.

Сума пені, 3 % річних, інфляційні втрати, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача за період з 10 лютого 2021 року по 18 липня 2022 року включно становить 122074.88 грн, з яких: пеня 56653.05 грн, три відсотки річних 8613.70 грн, інфляційні втрати 56809.13 грн.

Наведений позивачем розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування є арифметично вірним.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Щодо посилань відповідача на сплив строку позовної давності, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Як відомо, у даному випадку основна вимога відшкодування шкоди з`явилася внаслідок ДТП, у якій отримала тілесні ушкодження позивачка. Стягнення штрафних санкцій є похідною позовною вимогою, не може існувати окремо від основного відшкодування шкоди, а тому теж стосується правовідносин, які виникли внаслідок ушкодження здоров`я потерпілої.

Значення позовної давності полягає у тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює дисципліну.

Європейський суд з прав людини в одній із справ наголосив, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Один з елементів "гнучкості" вітчизняної позовної давності закладений у ч. 5 ст. 267 ЦК України, яка передбачає, що у разі якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц вказано, що питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункти 23.6., 23.7. постанови).

Суд враховує, що до того часу, коли вищевказана постанова Львівського апеляційного суду набрала законної сили, позивачка не мала можливості звернутися до суду із новим позовом про стягненням штрафних санкцій. Отримавши в липні 2022 року грошові кошти, позивачка в жовтні 2022 року звернулася до суду із новим позовом, тим самим дотримавшись принципу розумних строків та не зловживавши процесуальними правами, захистом яких є саме інститут позовної давності.

Відповідно до статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені), а не до стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за користування чужими коштами.

У п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України йдеться про те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Ця норма була включена до Цивільного кодексу Законом № 540-IX від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020. Оскільки карантин в Україні все ще триває, безспірним є те, що позовна давність досі не спливла і не спливе щонайменше аж до закінчення карантину.

Крім цього, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Від так клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З дослідженого детального опису наданих послуг адвокатом Ільків М.М. на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 12.09.2022, вбачається, що загальна вартість наданих послуг складає 10000,00 грн., що стверджкно квитанцією до прибуткового касового ордера № 13/23 від 16 січня 2023 року.

Суд враховує, що представлені представником позивача вищевказані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Як вказано у постанові КЦС ВС у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 р., суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, що виходять з конкретних прав та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадках укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, які мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи вони були фактично понесені, так і оцінювати їх потребу.

Суд бере до уваги, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження із врахуванням поданої представником позивача заяви про розгляд справи у його відсутності.

Суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату правничих послуг адвоката є не співмірним із складністю справи та наданих ним послуг; часом, витраченим на надання відповідних послуг; обсягом наданих адвокатом послуг.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, а саме в розмірі 10 000, 00 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи ціну, підстави та предмет позову, обставини справи, вид та обсяг юридичних послуг, керуючись засадами справедливості та розумності, суд вважає, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на професійну правничу допомогу становить 4000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Крім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 75 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись статтями 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» (код ЄДРПОУ - 13494943) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 56653 (п`ятдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят три) гривні 05 копійок, три відсотки річних у розмірі 8613 (вісім тисяч шістсот тринадцять) гривень 70 копійок, інфляційні втрати в розмірі 56809 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот дев`ять) гривень 13 копійок, а всього разом 122074 (сто двадцять дві тисячі сімдесят чотири) гривні 88 копійок.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» (код ЄДРПОУ - 13494943) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» (код ЄДРПОУ - 13494943) судовий збір в розмірі 1220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 75 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 18 грудня 2008 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» (скорочено ПрАТ "СК АСКО ДС"), , місцезнаходження: вул. Соборна, 37, м. Дружківка, Донецька область, 84205, e-mail: .

Повне судове рішення складено 03.02.2023.

Суддя Ясиновський Р. Б.