Провадження № 22-з/811/259/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
12 січня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Юзефович Ю.І.
з участю представника позивача Грабинського М.І., представника відповідачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Копистинського Тараса Михайловича про стягнення витрат на професійну правову допомогу у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Копистинського Тараса Михайловича на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2022 року в складі судді Єзерського Р.Б. у справі за позовом Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків, -
У грудні 2022 року позивач ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків.
Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» матеріальну шкоду у розмірі 362330 грн., 50 коп. та 5434,97 грн. сплаченого при поданні позовної заяви до суду суми судового збору.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2022 року позовні вимоги Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації матеріальну шкоду у розмірі 362330 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» судовий збір у розмірі 5434 грн. 97 коп.

Рішення суду оскаржила відповідачка в особі адвоката Копистинського Т.В., який просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2022 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Копистинського Тараса Михайловича - задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2022 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків у розмірі 362330 гривень 50 копійок та 5434 гривень 97 копійок судового збору сплаченого при поданні до суду позовної заяви - відмовлено.

Стягнуто з Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_2 8152 гривень 45 копійок судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

22.11.2022 на адресу апеляційного суду надійшла заява представника Копистинського Т.М. про стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Покликаючись на практику Верховного Суду, обсяг наданої професійної правової допомоги та витрат ОСОБА_2 , просить про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 22525,00 грн.

Зазначає, що відповідно до положень ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Звертає увагу на укладений між ОСОБА_2 та АО «Матвіїв і Партнери» чинний договір про надання правової допомоги № 741-16/06/22 від 16.06.2022 та розмір гонорару за таким за ставкою 1700 грн. за 1 годину.

Зазначає, що усі виставлені рахунки відповідачка оплатила, а підтвердженням наданої правової допомоги є підписані акти про надану правову допомогу.

Окремо зазначає, що при поданні апеляційної скарги орієнтовний розрахунок судових витрат встановлений на рівні 32300,00 грн., при цьому фактично понесені судові витрати на 30% менші від попередньо озвученої суми, вважає, що розмір таких є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Просить заяву задовольнити та стягнути з ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із п.п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної скарги у даній справі проводився з повідомлення учасників справи, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться також у відкритому судовому засіданні з повідомлення учасників справи, явка яких відповідно до ст.128 ЦПК України не є обов`язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове рішення може бути ухвалене судом лише після прийняття рішення по суті спору за наявності підстав, перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року, справа №464/944/17.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17 та від 19 грудня 2019 року у справі № 757/35897/18-ц.

Разом з цим, у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 902/136/21 Верховний Суд дійшов висновку про те, що право на судовий захист гарантовано позивачу Конституцією України, однак реалізація такого права позивачем у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним в якості відповідача. Отримавши звернений до себе позов, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав був змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Перевіряючи підставність заяви про стягнення судлових витрат на првавову допомогу, колегія суддів враховує таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначалося вище, за наслідками розгляду апеляційної скарги у постанові від 31 травня 2022 року апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та у зв`язку із цим скасував оскаржуване рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2022 року та у задоволенні позову ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків - відмовив.

Таким чином, враховуючи наведене та положення ст. 141 ЦПК України за якою інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із позивача ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_2 є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, представник Копистинський Т.М. надав суду засвідчені копію Договору №741-16/06/22 від 16.06.2022 про надання правової допомоги, копії рахунків про оплату за надану правову допомогу, копії детальних описів виконаних робіт, підписані Акти про надану правову допомогу а також копії квитанцій про сплату ОСОБА_2 відповідних сум на користь АО «Матвіїв і Партнери» (а.с. 225-237).

Зокрема, у розділі 2 договору зазначено порядок розрахунків та гонорар.

Винагорода за правову допомогу, що надається виконавцем, (гонорар) оплачується клієнтом за ставкою 1700 грн. за 1 годину витрачену адвокатом (адвокатами) виконавця на надання правової допомоги (п. 2.2. цього розділу).

Так, згідно поданих представником відповідачки Актів про надану правову допомогу, вартість такої згідно Акту від 30.06.2022 становить 17000,00 грн, а згідно Акту від 16.11.2022 - 5525,00 грн., що сукупно становить 22525,00 грн, які були сплачені відповідачкою ОСОБА_2 (а.с. 234-237).

Дійсно, у постанові Великої Палати Верховного Суду, справа № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Поряд з цим, колегія суддів виходить з того, що процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, колегія суддів виходить з того, що договір між відповідачкою ОСОБА_2 та АО «Матвіїв і Партнери» був укладений 16.06.2022, тобто після ухвалення оскаржуваного у справі рішення судом першої інстанції, де представництво відповідачки здійснювала адвокат Горбатюк Н.В. (а.с. 77).

Іншими словами, представник ОСОБА_2 - Копистинський Т.М. просить про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 22525,00 грн, які за логікою сторони відповідачка ОСОБА_2 понесла виключно на стадії апеляційного розгляду справи.

Представником Копистинським Т.М. надано докази надіслання клопотання про стягнення витрат на професійну правову (правничу) допомогу позивачу ДП Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

У запереченні на клопотання про стягнення витрат на професійну правову допомогу від 06.01.2023 представник позивача просить відмовити у задоволенні клопотання та зменшити розмір витрат, серед іншого доводив, що ставка 1700,00 грн. за годину є явно завищеною та не відповідає складності справи, також спростовував сукупну тривалість судових засідань в апеляційному суді.

Враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, колегія суддів не може погодитися із заявленою стороною відповідача сумою витрат на правову допомогу, яку ОСОБА_2 понесено виключно на стадії апеляційного перегляду справи та вважає таку безпідставно завищеною, тобто розділяє доводи ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» у цій частині.

Зокрема, представником диференційовано (розділено) такі послуги, як правовий аналіз обставин справи, пошук релевантної судової практики, консультування щодо можливостей та способів оскарження, ознайомлення із матеріалами справи, відтак з розрахунку затративши 10 год за надання таких послуг та вартості однієї годи таких за договором, вартість таких послуг становить 17000,00 грн.

При цьому, колегія суддів вважає, що усі ці послуги охоплюються поняттям представництва та здійснюються будь яким адвокатом у межах наданих йому повноважень та визначених законом прав.

Зазначене дозволяє прийти висновку, що складність спірних правовідносин (категорія справи), обізнаність представника у таких і судовій практиці з цього приводу, що презюмується, свідчить, що стягнення витрат на правову допомогу у розмірі, про який просить сторона відповідача, не є обгрнутованим хоча б з погляду зазначених вище обставин.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 100 грн.

Таким чином, витрати у розмірі 5100,00 грн., як еквівалент потрачених 3 годин робочого часу адвоката на надання правової допомоги у даній справі, є співмірними із складністю такої, наданими послугами у суді апеляційної інстанції, затраченим часом на надання таких послуг, а розмір таких витрат відповідає критеріям реальності та розумності, що свідчить про необхідність часткового задоволення заяви представника Копистинського Т.М. та стягнення з позивача на користь відповідачки таких витрат у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Копистинського Тараса Михайловича - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» у користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складений 12 січня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк