233 № 233/2028/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 січня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінов О. С.
за участю секретаря Штреккер В.О.
представника позивача Різниченко О.О.
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Ф.Г. Щедрий Лан», третя особа, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та припинення державної реєстрації права оренди.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2022 року виключено третю особу, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 із складу учасників цивільної справи за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Ф.Г. Щедрий Лан», третя особа, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та припинення державної реєстрації права оренди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 березня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за №1015, згідно якого в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ДН № 173198, виданого Костянтинівською районною державною адміністрацією. Цього ж дня 22 березня 2012 року, Позивач та ОСОБА_2 уклали Акт приймання-передачі земельної частки (паю) до Договору, в якому зазначено, що ОСОБА_2 передав, а ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» прийняло в володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом.
Пунктом 2.3 Договору встановлений 20 (двадцятирічний) строк його дії, що на даний момент не сплинув.
Починаючи з дати укладення договору оренди земельної частки (паю) ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» повною мірою дотримувалося взятих на себе зобов`язань та не порушувало умови договору, в тому числі і щодо сплати (нарахування) орендної плати.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 206803450 від 14 квітня 2020 року 30 жовтня 2018 року право власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі договору міни від 30.10.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського районного нотаріального округу Панасенко І. П, було зареєстроване за ОСОБА_1 .
Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач ФГ «Ф.Г. Щедрий Лан» у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 березня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за №1015, згідно якого в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ДН № 173198, виданого Костянтинівською районною державною адміністрацією. Цього ж дня 22 березня 2012 року, Позивач та ОСОБА_2 уклали Акт приймання-передачі земельної частки (паю) до Договору, в якому зазначено, що ОСОБА_2 передав, а ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» прийняло в володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом.
Пунктом 2.3 Договору встановлений 20 (двадцятирічний) строк його дії, що на даний момент не сплинув.
Починаючи з дати укладення договору оренди земельної частки (паю) ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» повною мірою дотримувалося взятих на себе зобов`язань та не порушувало умови договору, в тому числі і щодо сплати (нарахування) орендної плати.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 206803450 від 14 квітня 2020 року 30 жовтня 2018 року право власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі договору міни від 30.10.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського районного нотаріального округу Панасенко І. П, було зареєстроване за ОСОБА_1 .
Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 року № 1529/99 постановлено у ході реалізації положень цього Указу, інших актів Президента України щодо реформування колективних сільськогосподарських підприємств та створення приватних (приватно-орендних) сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, які засновуються на приватній власності, а також під час укладення договорів оренди земельних часток (паїв) виходити з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.
Відповідно до п.17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно з розділом ІХ Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
З наведених норм права вбачається, що земельним законодавством, зважаючи на тривалість процесу реформування аграрного сектору економіки, закладено принцип сталого землекористування, який, зокрема, полягає у рівному захисті прав орендаря та орендодавця земельних часток (паїв), а в подальшому, земельних ділянок виділених в натурі, що обумовлено специфікою використання об`єкту договору оренди - земельної ділянки сільськогосподарського призначення, зокрема, великими витратами для здійснення сільськогосподарського виробництва, його ризиковістю, тривалими строками отримання прибутку, великою значимістю для держави аграрного виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Частиною 5 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Статтею 16 ЦК України гарантується право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Суд не бере до уваги висновок експерта у галузі права щодо можливості застосування до спірних правовідносин аналогію закону щодо переважного права наймача на переукладання договору оренди земельної ділянки на новий строк, а також про можливість визнання договору оренди дійсним, оскільки спірні правовідносини зводяться лише до одного питання чи припиняється договір оренди земельної частки (паю) з підстави виділення земельної ділянки в натурі та реєстрації права власності на неї, проте вказане питання є врегульованим законом, що виключає застосування аналогії закону відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн з кожного.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривні 00 копійок.
Стягнути з Фермерського господарства «Ф.Г. Щедрий Лан» на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривні 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 05 січня 2023 року, виготовлення повного тексту рішення відкласти на строк не більше 10 днів з дня закінчення розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 13 січня 2023 року.
Суддя