справа № 489/4660/21
провадження №2/489/194/23
24 січня 2023 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Мартинюк Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам,
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.12.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 24.01.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просить провести розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач причини своєї неявки не повідомила, правом на подання відзиву на позов не скористалась. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Представник третьої особи надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, зазначила, що заперечень з приводу задоволення позову немає.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.
Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.06.20 ОСОБА_1 Ю.В. на кор ОСОБА_4 іївни стягнуто аліменти на утримання дити ОСОБА_5 ов ІНФОРМАЦІЯ_1 ження, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття, починаючи з 06.05.2015.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист з примусового виконання вищевказаного рішення суду перебуває на виконанні в Снігурівському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 15.11.2020 позивач розпочав проходити обстеження, отримував платні консультації спеціалістів мережі медичних центрів «Onclinic» за рекомендаціями яких здавав необхідні аналізи в лабораторії «Сінево», що підтверджується витягом з його карти №483751 та результатами досліджень від 16.11.2020, 18.11.2020 та 21.11.2020. Крім того, 17.11.2020 позивач пройшов ультразвукове дослідження органів черевної порожнини та щитовидної залози.
Згідно виписки для МСЕК Комунального некомерційного підприємства Миколаївської обласної ради «Миколаївський обласний центр онкології» від 15.02.2021 позивач з 02.12.2020 перебуває на обліку в Миколаївському обласному центрі онкології з діагнозом: Лімфома Ходжкіна St III B, кл. гр. ІІ, з ураженням л/в шийних, підключичних з обох сторін, л/в середостіння, тазових л/в, гепатоспленомегалія, стан після першого курсу ПХТ.
В періоди з 22.12.2020 по 30.12.2020, з 08.02.2021 по 15.02.2021, з 02.03.2021 по 09.03.2021, з 31.03.2021 по 06.04.2021, з 21.04.2021 по 27.04.2021 позивач перебував на стаціонарному лікуванні та, відповідно, проходив лікування та обстеження, що підтверджується копіями виписних епікризів з медичної карти стаціонарного хворого, результатів досліджень та оригіналами: квитанції на оплату медичних послуг від 09.12.2020 на суму 3900,00 грн., акту про надані медичні послуги від 09.12.2020 на суму 4500,00 грн., фіскального чеку від 16.04.2021 на суму 4500,00 грн.
Крім того, на підтвердження позовних вимог позивачем було надано копії чеків, квитанції про вартість лікарських засобів необхідних для лікування (а.с. 42-46).
Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №179212 від 12.04. ОСОБА_6 С.В. встановлено першу Б групу інвалідності загального захворювання, рекомендовано стаціонарне лікування та зазначено, що він потребує постійної сторонньої допомоги.
Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17.05.2021 позивач є одержувачем пенсії по інвалідності І групи, пенсію призначено в розмірі 2609,88 грн.
В своєму позові позивач не просить повністю звільнити його від сплати заборгованості, а просить звільнити лише частково, у розмірі різниці між нарахованими аліментами виконавцем і мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитини, встановленим статтею 182 СК України 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно частиною третьою статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.
На підставі частини другої статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Таким чином, аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.
Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.
Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем доведено наявність у нього тяжкої хвороби, проходження стаціонарного лікування та отримання ним невеликої за розміром пенсії. Тому, суд вважає, що вказані обставини мають істотне значення та дають суду підстави для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилась за період з 01.01.2020 по 31.04.2021 включно.
Між тим, суд не вповні мірі погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем, виходячи з наступного.
В своєму позові позивач просить частково звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів у розмірі різниці між нарахованими аліментами виконавцем і мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитини, встановленим статтею 182 СК України.
З розрахунку позивача, наведеного ним у позовній заяві вбачається, що під час його здійснення він виходив з того, що розмір аліментів, нарахований виконавцем, становить 2957,00 грн. щомісячно.
Проте, згідно розрахунку зі сплати аліментів, наданого головним державним виконавцем Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 17.05.2021 №8289/102-36/1, в період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно позивачу нараховувались аліменти в розмірі 2597,00 грн. щомісячно.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину в 2020 рік в Україні дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2020 - 2218 гривень, з 01.07.2020 - 2318 гривень, з 01.12.2020 - 2395 гривень.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в 2021 році в Україні прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2021 - 2395,00 грн., з 01.07.2021 - 2510,00 грн., з 01.12.2021 - 2618,00 грн.
Таким чином, розмір різниці між нарахованими державним виконавцем аліментами і мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитини, встановленим статтею 182 СК України, становить 8435,55 грн.
Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні ви ОСОБА_1 Ю.В. та частково звільнити останнього від сплати заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2/489/1712/15, виданому 26.06.2015 Ленінським районним судом міста Миколаєва, за період з 01.01.2020 по 31.04.2021 включно в розмірі 8435,55 грн.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Згідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №179212 від 12.04.2021 позивачу встановлена перша група інвалідності загального захворювання.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні ви ОСОБА_1 овича про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам задовольнити частково.
Частково звільнити від сплати заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2/489/1712/15, виданому 26.06.2015 Ленінським районним судом міста Миколаєва, за період з 01.01.2020 по 31.04.2021 включно в розмірі 8435,55 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
третя особа Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: Миколаївська область, м. Снігурівка, вул. Центральна, 198а.
Повний текст судового рішення складено 24.01.2023.
Суддя І.В.Коваленко