Дата документу 21.03.2023 Справа № 333/459/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/459/23 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
№ 22-ц/807/693/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Ільїна Г.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі адвоката Хрипченко Наталії Анатоліївни на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25 січня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 в особі адвоката Хрипченко Наталії Анатоліївни, заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Хрипченко Н.А., заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25 січня 2022 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі адвоката Хрипченко Н.А. подали апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просили ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження сцд перешої інстанції послався на наступні положення закону.

За п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Частина 1 ст. 318 ЦПК України встановлює вимоги до заяви, а саме, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Також суд першої інстанції послався на роз`яснення, надані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) де зазначено, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови)».

Судом не було враховано, що такі роз`яснення були надані до введення в Україні воєнного стану та виникнення ускладнень щодо особистої участі батьків у реєстрації дитини, яка народжена на тимчасово окупованій території.

Звернувшись до суду із цією заявою про встановлення факту народження дитини ОСОБА_3 , яка народилась в м. Севастополь АР Крим, заявники вказали, що у них відсутній медичний документ про народження, виданий компетентною установою України, у зв`язку з чим відсутня можливість зареєструвати факт народження дитини компетентними органами держави Україна.

За приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності 07 травня 2022 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно з п. 14 глави 1 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених Наказом Міністерства юстиції України (від 18.10.2000 року № 52/5 із змінами та доповненнями), у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Тож суд першої інстанції зробив виносок про те,що вказані обставини свідчать про те, що заявники мають можливість здійснити державну реєстрацію народження фізичної особи в будь-якому органі державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Виходячи з того, що, заявниками та їх адвокатом не додано доказів про те, що вони зверталися до органів реєстрації актів цивільного стану в Україні з таким зверненням, але їм було відмовлено, суд вважав що у відкритті провадження слчі відмовити.

Разом з тим, судом не було враховано, що заявники проживають на тимчасово окупованій території, виїзд з якої для звернення до компетентного органу РАЦС ускладнений або унеможливлений у зв`язку з воєнними діями.

За таких обставин висновок суду щодо того, що заявники не скористалися правом на зевренния о органів РАЦС є передчасним.

Крім того, судом вирішено питання лише щодо заявника ОСОБА_1 , хоча заява була подана двома заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З огляду на зазначене оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі адвоката Хрипченко Наталії Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25 січня 2022 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков