УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1073/22

Провадження № 2/568/32/23

23 лютого 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Радивилівського районного суд перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Радивилівського районного суду від 26 січня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 5000 доларів США, 3% річних у розмірі 124,93 долари США, а всього 5124,93 доларів США з кожного. Також стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1879,02 гривень з кожного. Рішення не набрало законної сили.

Позивачем ОСОБА_1 27.02.2023 року подано клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 44760 грн. Клопотання мотивовано тим, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 25.07.2022, укладеним між адвокатом Мазур В.В. та Філіжанко М.В., додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 25.07.2022, актом виконаних робіт від.27.12.2022 на суму 44760 грн.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до змісту ч.4 ст.270 ЦПК України вбачається, що виклик сторін для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представником позивача адвокатом Мазур В.В. подано клопотання про розгляд вказаного клопотання без його участі та участі позивача.

Представником відповідача адвокатом Басюр Л.М. подано клопотання про відкладення розгляду клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з неможливістю взяти участь в судовому засідання через погане самопочуття та вірусне захворювання.

Також представником відповідача адвокатом Басюр Л.М. подано заперечення щодо вказаного клопотання, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

В зв`язку викладеним, а також враховуючи, що сторони повідомлялись про час та місце розгляду вказаного клопотання, проте до суду не з`явились, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Надаючи оцінку клопотанню представника позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи.

Згідно зі статтею 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

У випадку, коли заява (клопотання) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла після ухвалення рішення суду за результатами розгляду справи, така заява (клопотання) учасника справи не розглядається, а питання розподілу судових витрат, про які йдеться у ній, не вирішується з огляду на відсутність відповідної заяви (клопотання) до ухвалення судом рішення.

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18 та ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2018 року у справі № 918/560/16.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем у такій зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 15200 гривень та до матеріалів справи позивачем додано ордер про надання правничої допомоги та копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю.

Договір про надання правової допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги до суду не було подано.

При винесені рішення 26 січня 2023 року, судом надано оцінку доказам, які подано позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу. Під час розгляду справи судом, інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Мазур В.В., який брав участь в судових засіданнях. Справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні жодної заяви в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України не подавалось. Під час ухвалення судового рішення 26.01.2023 року, судом було розглянуто всі вимоги позивача, зазначені у позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надав позивач, на підставі чого ухвалено рішення про задоволення позовних вимог.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач та його представник, мали можливість подати відповідну заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та у подальшому подати всі необхідні докази понесених витрат, проте, у порушення вимог частини 8 статті 141 ЦПК України не дотрималася вказаного порядку - не подали відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з порушенням позивачем порядку, встановленому у ч.8 ст.141 ЦПК України щодо подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Виходячи з викладеного, суд доходить висновку про залишення без розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, оскільки представником позивача до закінчення розгляду справи таких вимог заявлено не було, а отже підстави для прийняття до розгляду вказаної заяви у розумінні статті 141 ЦПК України у суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 134, 141, 246, 259, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Троцюк