ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1791/23 Справа № 204/4686/22 Головуючий у першій інстанції: Чудопалова С.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» ДП «ВК «Краснолиманська», державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

10 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що 14.03.2022 року до Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровськорму районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Мінистерства юстиції (м.Харків) (змінено найменування на Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) було направлено поштою заяву на примусове виконання судового наказу №226/2994/21, виданого 29.11.2022 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі у сумі 23542,37 грн. (суми без утримання податків та зборів). Вказана заява отримана адресатом 29.03.2022 року. Станом на 09.07.2022 року виконавче провадження державним виконавцем не відкрито. Тому скаржник просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо неприйняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача від 14.03.2022; зобов`язати державного виконавця прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача від 14.03.2022 та стягнути на користь скаржника судові витрати на професійну правничу допомогу.

21 жовтня 2022 представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі, в наслідок непідтримання вимог скарги, оскільки державним виконавцем після пред`явлення скарги до суду було відкрито виконавче провадження 11.07.2022. У цій заяві скаржник також просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та судовий збір 496,20 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та закриття провадження у справі внаслідок непідтримання скаржником своїх вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУ МЮ надійшло клопотання від 20.03.2023 про розгляд справи без його участі, у зв`язку з великою завантаженістю у роботі.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, прийняття відмови від скарги ОСОБА_1 і закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання (заяву) представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2 від 21 жовтня 2022 про закриття провадження у справі, не перевірено наявність чи відсутність підстав для прийняття відмови від скарги та розглянуто скаргу на бездіяльність державного виконавця по суті.

Перевіривши зміст заяви про відмову від скарги, колегія дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

З наведеного слідує, що скаржник ОСОБА_1 має законну можливість реалізувати своє право щодо розпорядження своїм процесуальним способом захисту шляхом відмови від скарги на бездіяльність державного виконавця у суді апеляційної інстанції.

Матеріали справи свідчать про відсутність визначених у згаданих нормах цивільного процесуального права перешкод для прийняття відмови позивача від позову, що відповідає умовам ст. 206 ЦПК України, та в цілому також відповідає принципу диспозитивності.

Учасникам справи також роз`яснюються наслідки закриття провадження у справі передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, якою встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Виходячи з викладеного, враховуючи подання представником ОСОБА_1 -ОСОБА_2 , який є адвокатом згідно копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН№4920, виданого Донецькою обласною КДКА, та діє в межах повноважень на підставі договору про надання правової допомоги №133 від 03.09.2021 року і відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1041932 від 10.07.2022 року, права адвоката договором про надання правової (правничої) допомоги не обмежуються; враховуючи зміст поданої у письмовій формі заяви про відмову від скарги, - колегія суддів вважає за можливе прийняти відмову представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2 від скарги на бездіяльність державного виконавця; ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року визнати нечинною, провадження у справі закрити.

За положеннями частини третьої статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Встановлено, що з даною скаргою до суду ОСОБА_1 звернувся 10 липня 2022 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», що підтверджується відповідними відомостями на скарзі, а також роздруківкою інформації з кабінету користувача підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з якої вбачається дата відправки скарги до суду 10.07.2022 о 15:09 год., а дата доставки в суд цього ж дня о 15:11 год. (а.с. 99 зворот).

Головним державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровськорму районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Мінистерства юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження №69381718 з примусового виконання вказаного вище судового наказу №226/2994/21 від 10.03.2022 11 липня 2022 року (а.с. 101).

Таким чином, вимоги скарги про прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача були фактично задоволені на наступний день після подання ОСОБА_1 скарги до суду.

Отже, з Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУ МЮ) на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України, зокрема, зі сплати судового збору при поданні у даній справі двох апеляційних скарг у розмірі (496,20 + 496,20) 992,40 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с. 46, 110 зворот).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесених скаржником витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору №133 про надання професійної правничої допомоги від 03.09.2021 року, укладеного з адвокатом Сакуном В.А. (а.с. 6-9); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №4920 (а.с. 5 зворот); копію ордеру на надання правничої правової допомоги серії АН №1041932 від 03.09.2021 (а.с. 5); копію додаткової угоди №3 від 09.07.2022 (а.с. 17-18); копію розрахункової квитанції від 10.07.2022 на 5000,00 грн. (а.с. 17 зворот); копію акту №3 виконаних робіт (наданих послуг) із детальним описом (а.с. 18 зворот).

Згідно змісту додаткової угоди №3 від 09.07.2022 та акту №3 виконаних робіт (наданих послуг) із детальним описом, адвокат Сакун В.А. надав такі послуги: правові консультації та роз`яснення у сфері законодавства - 1 год., вартістю 1000,00 грн.; складання скарги - 2 години, вартістю 2000,00 грн.; прийняв аванс за участь у судових засіданнях в розмірі 2000,00 грн.

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, з урахуванням зазначеного вище акту виконаних робіт, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Сакуном В.А. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, адвокат Сакун В.А. склав, підписав та подав скаргу на бездіяльність державного виконавця до суду.

Щодо участі адвоката Сакуна В.А. у судових засіданнях суду першої інстанції, то вказані роботи не були ним проведені. У заяву про закриття провадження у справі вказаний представник просив розглянути справу без участі скаржника та його представника (а.с. 64).

Отже, матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Сакуном В.А. правничої правової допомоги ОСОБА_1 у суді першої інстанції, що погоджено в акті виконаних робіт, на суму 3000,00 грн.

Крім того, на підтвердження понесених скаржником витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції до матеріалів справи долучено копію ордеру на надання правничої правової допомоги серії АН №1041932 від 10.07.2022 (а.с. 28); копію додаткової угоди №4 від 20.07.2022 (а.с. 29-30); копію розрахункової квитанції від 20.07.2022 на 5000,00 грн. (а.с. 32); копію акту №4 виконаних робіт (наданих послуг) із детальним описом від 20.07.2022 (а.с. 31 зворот).

Згідно змісту додаткової угоди №4 від 20.07.2022 та акту №4 виконаних робіт (наданих послуг) із детальним описом від 20.07.2022, адвокат Сакун В.А. надав такі послуги: складання апеляційної скарги на ухвалу від 12.07.2022 - 2 години, вартістю 5000,00 грн.

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, з урахуванням зазначеного вище акту виконаних робіт, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Сакуном В.А. у даній справі в суді апеляційної інстанції, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, адвокат Сакун В.А. склав, підписав та подав апеляційну скаргу на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2022 (а.с. 25-27).

Отже, матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Сакуном В.А. правничої правової допомоги ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, що погоджено в акті виконаних робіт, на суму 5000,00 грн.

Покровський ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) заперечував щодо стягнення судових витрат, зазначивши також про неспівмірність цих витрат зі складністю справи, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони (а.с. 77 зворот, 79-80).

Дана цивільна справа за скаргою, що подана в порядку статті 447 ЦПК України, є незначної складності, враховуючи також, що у ній ставилось питання щодо невідкриття своєчасно виконавчого провадження державним виконавцем.

Крім того, підготовка апеляційної скарги від 20.07.2022 року, вартість чого погоджено у 5000,00 грн., не потребує значних зусиль та витрати часу, адже подана на процесуальну ухвалу суду першої інстанції про повернення скарги заявнику.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у доведеному розмірі 8000,00 грн. не відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягають зменшенню та стягненню на його користь у розмірі 2500,00 грн.

Отже, з Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУ МЮ) на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн., що всього становить 3492,40 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 206, 255, 256, 373, 377 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 від скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» ДП «ВК «Краснолиманська», державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року визнати нечинною.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» ДП «ВК «Краснолиманська», державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), на бездіяльність державного виконавця закрити.

Стягнути з Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 3492 (три тисячі чотириста дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова