Справа № 686/9073/22
Провадження № 2/686/1040/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними. Просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 2 серпня 2021 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 посвідчені нотаріусом Твердохліб Г.Г.; визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями від

2 серпня 2021 року укладений між ОСОБА_6 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 посвідчені нотаріусом Твердохліб Г.Г.; стягнути з ОСОБА_7 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 21 000 грн. судових витрат.

На обґрунтування своїх вимог він вказав, що 20 лютого 2003 року він та ОСОБА_4 (дівоче прізвище - ОСОБА_8 , а після шлюбу ОСОБА_9 ) уклали шлюб, а 25 січня 2018 року. згідно рішення суду, шлюб розірвали. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти, після розірвання шлюбу проживали фактично по АДРЕСА_1 з батьками відповідачки: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

З липня 2003 року ОСОБА_4 отримала від Хмельницької міської ради земельну ділянку :18:001:0134) площею 0,10 га., для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку господарських будівель і споруд. 18 лютого 2008 року відповідачка отримала земельну ділянку :18:001:0026) для ведення особистого селянського господарства площею 0.0316га. Земельні ділянки розміщені за адресою : АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання на вказаних ділянках, за вказаною адресою, вони побудувати житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями загальною площею 417.3 кв.м. житловою площею 109.3 кв.м.

18 серпня 2010 року ОСОБА_4 зареєструвала право спільної сумісної власності на житловий будинок. Тоді ж, 18 серпня 2010 року, в силу вимог ст.120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, він набув права спільної сумісної власності на земельну ділянку на якій розміщено житловий будинок. Таким чином. будинок у АДРЕСА_1 та земельна ділянка під ним були спільною сумісною власністю подружжя.

Після розлучення ОСОБА_4 стала влаштовувати своє сімейне життя з громадянином російської федерації ОСОБА_12 . А з літа 2020 року відповідачка фактично вступила з ним у шлюбні відносини та проживали разом спочатку за кордоном у Валенсії, а потім з кінця 2020 року по АДРЕСА_2 . 15 липня 2021 року Заббарова зареєструвала щлюб з громадянином РФ - ОСОБА_12 , а 16 липня 2021 року вона отримала у мене 10 тис. грн. на утримання дітей і поїхала з ОСОБА_12 на відпочинок у Туреччину.

2 серпня 2021 року, ОСОБА_4 та її батько - ОСОБА_2 , з нотаріусом ОСОБА_13 , без добровільної та безумовної згоди, всупереч його волі, шляхом обману, отримали в нього заяву (дозвіл) на відчуження згаданого житлового будинку, а пізніше без його згоди переоформили ще й земельну ділянку, за

наступних обставин.

Так, 30 липня 2021 року у п`ятницю ОСОБА_2 попросив терміново його приїхати у м.Хмельницький до нотаріуса ОСОБА_14 щоб оформити на дітей свою частку спільної сумісної власності (будинку). По приїзду до нотаріуса виявилося, що ОСОБА_2 бажає щоб він дав дозвіл ОСОБА_4 на подарунок житлового будинку йому і ОСОБА_5 , а не дітям, тому він відмовився давати згоду па відчуження житлового будинку ОСОБА_8 (відповідачам 2,3). У нотаріуса, в присутності його старшої доньки - ОСОБА_15 , ОСОБА_2 влаштував скандал.

Після зустрічі у нотаріуса: 30-31 липня, 1-2 серпня ОСОБА_2 гарантував мені, шо він діє виключно в інтересах його дітей, бажає їм подарувати будинок, а тому, просив прийти в понеділок до нотаріуса і мирно вирішити всі питання та переписати дітям свою половину і половину ОСОБА_4 2 серпня 2021 року ми знову зустрілись у нотаріуса ОСОБА_13 . В приміщенні нотаріальної контори, нотаріус, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стали переконувати його і розглядати різні варіанти переоформлення моєї частини нібито на користь дітей, але в обхід дозволу органу опіки і піклування, оскільки така процедура була тривалою, а оформлення потрібно було зробити до виїзду в РФ ОСОБА_4 тобто до 8 серпня 2021 року. При цьому, нотаріус чітко бачила і чула, що дійсних намірів передати свою частину батькам відповідачки ( ОСОБА_8 ) він не мав, а наполягав на оформленні його частини дітям, тобто, діяв в інтересах дітей. ОСОБА_2 переконував його, що іноземець ОСОБА_12 зможе в майбутньому претендували на частину ОСОБА_4 у спільному сумісному майні, а тому слід негайно, до виїзду в РФ позбавити ОСОБА_4 власності на спільний будинок і земельну ділянку, тобто, слід було змінити власників і подарувати будинок і земельну ділянку йому, а він гарантував, що відразу ж після отримання згоди органу опіки і піклування подарує житловий будинок і земельну ділянку дітям, у присутності нотаріуса він повідомив, що умовну згоду (заяву) він можу дати, але лише тоді, коли ОСОБА_4 та її батько ОСОБА_2 гарантуватимуть переоформлення 1/2 будинку на дітей, а ОСОБА_4 гарантуватиме, що не буде примусово стягувати з мене аліменти, у зв`язку з фактичною передачею ним права власності на нерухоме майно дітям. Він вважав, що такі правовідносини цілком відповідають сімейному законодавству і врегульовані у ст. 190 СК України. На його умови відповідачі ( ОСОБА_4 і ОСОБА_2 ) погодились, але нотаріус повідомила, що його умови в письмовій заяві (згоді) вона прописати не зможе, оскільки це прямо тягне недійсність умовної згоди та недійсність договору дарування, який має буллі безумовним. Тоді, у присутності нотаріуса, вони погодили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підпишуть йому окремі письмові угоди, якими гарантують добропорядність та реалізацію дійсних намірів подарувати дітям будинок, чого не змогли зробити у найкоротші строки через обставини виїзду ОСОБА_4 в ОСОБА_16 . Після цього, він відправився виготовити додаткові письмові угоди.

Угоди гарантії №1 і №2 підтверджують, що він дав згоду без доброї волі і така згода була умовною, тобто, за умови оформлення в майбутньому його частки (1/2) спільного будинку на дітей і за умови відсутності претензій по сплаті аліментів в порядку визначеному ст. 190 СК України. Так, згідно п.2 угоди підписаною ОСОБА_4 відповідачка гарантувала, що не перешкоджатиме оформленню будинку дітям і не буде вимагати примусової сплати аліментів у зв`язку з фактичною передачею ним права власності нерухомого майна на користь дітей. У п. 2 угоди підписаної ОСОБА_2 останній зобов`язувався переоформити житловий будинок його дітям після отримання відповідного дозволу органу опіки і піклування на обдарування дітей. Згідно п.8 вказаних угод відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 погодились і підписали, що такі додаткові угоди-гарантії укладаються, оскільки існують підстави для негайного відчуження спільного сумісного майна (виїзд закордон відповідачки), а у сторін відсутній дозвіл органу опіки і піклування на укладення угод в інтересах дітей. В угоді відповідачі свідомо зазначили (п.9). що такі угоди передують оформленню документів у нотаріуса і укладені добровільно. Таким чином і заява (згода) і договори дарування, були у умовними, що згідно ч.2 ст.717 ЦК України не є договором дарування, тобто, такий договір є ще й недійсний.

Після підписання таких письмових угод-гарантій, про які достовірно знала нотаріус, всупереч вимогам ст.44 Закону «Про нотаріат», ст.ст.203, 215, 230, 377, 717 ЦК України, ст.120 ЗК України, ОСОБА_13 посвідчила його умовну згоду, а згодом (без його участі) посвідчила умовне дарування житлового будинку, а також без його згоди посвідчила дарування земельної ділянки на якій розміщено житловий будинок.

Відразу після підписання йому угод-гарантій. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 створюючи видимість дотримання умов угод-гарантій, щоб він не відкликав у нотаріуса заяв, погодились піти з ним і старшою донькою, в ЦНП м.Хмельницького, де вони отримали інформаційну картку з переліком необхідних документів для отримання дозволу на вчинення правочинів щодо дітей. Оскільки у відповідачки не було при собі всіх необхідних документів, вони домовились зустрітись зранку наступного дня - З серпня 2021 року. З серпня 2021 року о 9-10 год. він, відповідачі та старша донька ОСОБА_17 подали до ЦНАПу документи необхідні для отримання дозволу органу опіки і піклування вчинити правочини (дарування) ОСОБА_15 2005р.н. і йому - ОСОБА_18 на представлення інтересів малолітньої ОСОБА_19 при набутті житлового будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_1 . При цьому в інтересах малолітньої ОСОБА_19 мав діяти саме він, оскільки він нікуди не виїжджав, а відповідачка ( ОСОБА_4 ) нібито мала виїхати і проживати - м. Москва. Згодом 26 серпня 2021 року такий дозвіл виконавчий комітет (орган опіки і піклування) надав, але на цьому все і закінчилось.

Відповідачі шляхом обману, нібито для подарунку дітям використовуючи обставини нібито термінового виїзду ОСОБА_4 закордон на проживання, переоформили без дозволу земельну ділянку та використовуючи обман оформили дарування житлового будинку, який належав йому на праві спільної сумісної власності. Як виявилось не існувало ніяких обставин термінового виїзду ОСОБА_4 на проживання в РФ. Крім цього, відповідачі не мали наміру обдарувати його дітей, вони не подарували їм його частки навіть після отримання дозволу органу опіки і піклування. У такий спосіб відповідачі: ОСОБА_20 її батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_5 позбавили його і його дітей власності, яку він мав намір подарувати дітям, а не ОСОБА_8 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, направила заяву про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, в попередньому судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні посвідчила, що вона з`ясувала у ОСОБА_1 що є його воля на дарування будинку та земельної ділянки ОСОБА_2 , а не дітям, вона не знала про будь-які угоди між ними, в п`ятницю вони обговорили, що договір дарування є безумовний, нею було дотримано таємниця нотаріальних дій, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 надав приватному нотаріусу Твердохліб Г.Г. заяву, в якій вказав, що він надає згоду ОСОБА_21 укладсти договір та подарувати житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою АДРЕСА_1 .

2 серпня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 було укладеного договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, кадастровий номер - :18:001:0134, що за адресою

АДРЕСА_1 , що посвідчені нотаріусом Твердохліб Г.Г.

Статтею 717 ЦК України - за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Статтею 120 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 203 ЦПК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін та письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було й має істотне значення.

Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку з цим у догляді та сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Отже, наявність чи відсутність обману неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті цього договору, а й за такими обставинами, як вік позивача, його стан здоров`я.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України в сукупності вважаються правильно застосованими.

Таким чином, підставою для визнання недійсним правочину, який укладається під впливом обману, є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів в її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зі сторони позивача не надано доказів тому, що договори дарування було укладено з застосуванням обману відповідачів, та без вільного волевиявлення ОСОБА_1 .

Керуючись ст..ст.203, 215, 229, 717 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_3 ;

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 06.02.2023 року.

Суддя: О.В.Мазурок