Справа № 523/2131/19
Провадження №2/523/1786/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мішаглі Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 , КП ЖКС «Пересипський» про зобов`язання знесення об`єкта самочинного збудованого нежитлового приміщення ,-

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 , ЖКС «Пересипський» про зобов`язання знесення об`єкта самочинного збудованого нежитлового приміщення, в якій, з урахування подальшого уточнення, просила зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 знести за власний рахунок збудований гараж під літерою «Ж», встановлений на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 й вона користується земельною ділянкою на якій розташований будинок. Відповідачі користуються земельною ділянкою по АДРЕСА_1 і є суміжними землекористувачами. У 1957 році виконком Одеської міської ради виділив ОСОБА_6 - її батьку, в користування земельну ділянку, загальною площею 600 кв.м. для забудови житлового дому, що розташований по АДРЕСА_1 , як Ветерану Великої Вітчизняної війни та учаснику бойових. У 1963 році житловий будинок був прийнятий в експлуатацію. При цьому батько фактично користувався земельною ділянкою площею 610 кв.м. 16 січня 2006 року відповідач ОСОБА_3 отримав свідоцтво на право власності на 1/2 частину житлового будинку (загальною площею 96.4 кв.м.) з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що складає 48.2 кв.м. Одночасно на ім`я відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 видане свідоцтво на власності на Ѕ (кожному по ј частки). Позивач зазначає, що відповідачі є власниками лише житлового будинку, розташованого за АДРЕСА_1 , м. Одеса, а споруди розташовані на земельній ділянці за цією адресою є самовільними і на них відсутні правовстановлюючі документи. Посилаючись, на те, що відповідачі змінили межі земельної ділянки, збільшуючи розмір своєї ділянки за рахунок земельної ділянки позивачки на 1 м 20 см., при цьому на межі між ділянками відповідачі самовільно збудували гараж, відмічений у технічному паспорті на житловий будинок, розташо АДРЕСА_1 ітерою «Ж», з порушенням будівельних, пожежних та санітарних норм, в результаті чого гараж відкидає тінь та спричиняє застій дощової води, тим самим створюючи перешкоду в користуванні частини земельної ділянки та неможливість вирощувати рослини, змушена звернутися до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2022 року провадження в справі в частині позовних ОСОБА_5 колайовича - закрито, на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України. В матеріалах справи наявний відзив, в якому відповідачі зазначили, що позивач не є власником земельної ділянки, розташованої по

Третя особа, що не заявляє самостійни ОСОБА_4 й Юрійович, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особа, що не заявляє самостійних вимог - КП ЖКС «Пересипський» в не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача та його представника, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка є користувачем земельної д АДРЕСА_1 в м. Одесі, а відповідачі користуються земельною ді АДРЕСА_1 в м. Одесі. (а.с.10, 138,139, Т.1, а.с.86,88,Т.2 ).

В ОСОБА_5 и ІНФОРМАЦІЯ_1 .2020 року помер. Згідно наданих до суду повідомлень з Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса) № 2757/01-16 від 08.09.2022 року та приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Гурської О.В. №28/01-16 від 09.02.2022 року спадкова справа до майн ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 ького Д.М. не заводилася (а.с.33,83 Т.2).

З дослідженої копії технічного паспорту виданого КП «ОМБТ та РОН» від 01 грудня 2005 року, на житловий будинок індивідуального житлового фонду, вбачається, що за АДРЕСА_1 , м. Одеса, розташований житловий будинок літ «А», літня кухня літ «Б.3», вбиральня літ. «Г.Д.», душ літ. «Е», гараж літ. «Ж П», сарай літ. «ИКМО», котельня літ. «Л», погріб літ. «Н», огорожа літ. «№1-3», мостіння «І». Користувачем якого ОСОБА_5 иколайович.(а.с.19, Т.2)

Відповідно до повідомлення Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 17 березня 2020 року № 01-15/112, матеріали про право власності (введення до експлуатації) на земельну ділянку розташовану за АДРЕСА_1 , м. Одеса, згідно інформації архіву, відділу загального листування департаменту відсутні (а.с.53, Т.2)

Згідно довідки КП ЖКС «Пересипський» від 15 грудня 2011 року, будинок за АДРЕСА_1 , м. Одеса, перебуває на балансі КП ЖКС «Пересипський». Інформацією про виділення земельної ділянки по вказаній адресі КП ЖКС «Пересипський» не володіє (а.с.142, Т.2)

Відповідно до повідомлення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №01-10/390-3г від 23 січня 2019 року, посадовою особою Управління було неодноразово здійснено виїзди на АДРЕСА_1 , м. Одеса, але потрапити до зазначеного об`єкту будівництва не вдалося, оскільки власник зазначеного об`єкту або його уповноважена особа були відсутні. Також Управлінням було направлено власнику листи, в яких вимагалося надати необхідні документи та бути присутнім на об`єкті будівництва під час проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил при будівництві за АДРЕСА_1 ська, 36-А.

При цьому, Управлінням було проведено 20.02.2018 року комісійну перевірку зазначеного об`єкту, із залученням представників Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. За результатами обстеження було складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій, протокол про адміністративне правопорушення відповідно до частини 2 статті 188-42 КУпАП та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з терміном на його виконання. За вчинення правопорушення замовника будівництва притягнуто до адміністративної відповідальності.(а.с.39-40).

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст віднесені, крім іншого й: розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Пунктом 4 ст.376 ЦК України визначено, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосуванням наслідків, в тому числі і шляхом звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012, роз`яснено, що позов може бути пред`явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов`язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові № 369/221/17 від 28.05.2020 при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові № 295/1866/18 від 05.02.2020 р., розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15ЦК, частина перша статті 3Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Отже, чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об`єктом правового захисту, крім передбаченого ч.3ст.376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду відповідного органу є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, і відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Тобто, виходячи із аналізу вищевказаної норми закону, орган державної влади або орган місцевого самоврядування може заявити позов про перебудову і тільки у разі відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, здійснити таку перебудову, за позовом органу державної влади або органу місцевого самоврядування суд може винести рішення про його знесення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачка та відповідачі є користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих за АДРЕСА_2 ська, АДРЕСА_1 в м. Одесі. Судом достовірно встановлено, що гараж під літ. «Ж» на земельній ділянці, яка розташована за АДРЕСА_1 , м. Одеса, збудовано відповідачами та ї ОСОБА_5 вським Д.М.. Суд враховує, що відносно замовника будівництва відповідачів було складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з терміном на його виконання та за вчинення правопорушення замовника будівництва притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП.

Протягом судового розгляду справи, а саме з лютого 2019 року відповідачамине надано буд-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що побудований на земельній ділянці розташованій за адресою: що визначений у технічному паспорті від 01 грудня 2005 року виданому КП «ОМБТ та РОН»,не є самочинним будівництвом та при його побудові дотримано вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. З урахуванням наведеного порушене право позивачки підлягає судовому захисту, а позовні вимоги - задоволенню.

Докази позивача на підтвердження незаконного зміщення відповідачами меж її земельної ділянки ( а.с. 144, 145, 146 Том 2), суд не приймає до уваги, оскільки вони не є належними та допустимими ( ст.ст. 77,78 ЦПК України).

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Позо ОСОБА_1 и Ів ОСОБА_2 Дм ОСОБА_3 Дмитровича, треті особи, що не заявляють самостійни ОСОБА_4 й Юрійович, КП ЖКС «Пересипський» про зобов`язання знесення об`єкта самочинного збудованого нежитлового приміщення, задовольнити.

Зо ОСОБА_2 Дм ОСОБА_3 Дмитровича знести за власний рахунок збудований гараж під літерою «Ж», що визначений у технічному паспорті від 01 грудня 2005 року виданому КП «ОМБТ та РОН», встановлений на земельній д АДРЕСА_1 в м. Одесі.

С ОСОБА_2 Дм ОСОБА_3 Дмитровича на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30.01.2023 року.

Суддя