Справа № 567/250/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області в складі судді Венгерчук А.О., перевіривши дотримання вимог ст.175, 177 ЦПК України при зверненні до суду ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу звернулася ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про відкриття провадження в справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Також, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом внутрішньої територіальної підсудності позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ст. 27 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до відповіді Острозької міської ради Рівненської області від 16.02.2023, відомостей УДМС України в Рівненській області від 20.02.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території с. Мощаниця, с. Волосківці, с. Кургани Острозької територіальної громади Рівненського району Рівненської області та на території Рівненської області зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться та не був зареєстрований.

Таким чином, позовна заява не містить зазначення фактичного, зареєстрованого чи останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача.

Позивач, подаючи позов саме до Острозького районного суду, вибір підсудності не мотивує.

Частиною десятою статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

З аналізу вищевикладених норм права убачається, що місцем проживання фізичної особи є не фактичне місце проживання такої особи, а зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає, оскільки позивачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження місцезнаходження майна відповідача або останнього відомого зареєстрованого місця його проживання чи перебування в Україні для визначення підсудності даного позову саме Острозькому районному суду Рівненської області.

Окрім того В порушення п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, оскільки позивачем не викладені обставини за яких розірвання шлюбу неможливо в органах РАЦС, згідно до вимог ч.1 ст.106 СК України, оскільки дітей від шлюбу подружжя не мають.

Разом з цим суд звертає увагу позивача, що порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Згідно з ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Приписами ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 №11 ВСУ, позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

Разом з тим, у п. 5 вказаної Постанови, у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, позивачу слід звернути на цю обставину увагу при усуненні недоліків позовної заяви.

Водночас, будь-яких доказів спільного проживання сторін на території України, наявності або відсутності угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність справи про розірвання шлюбу судам України або іноземним судам, наявності у відповідача майна на території України, доказів, станом на день звернення до суду, щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або зареєстрованого у встановленому законом порядку місця перебування відповідача, домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них, позивачем не надано.

Згідно з ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Недоліки позовної заяви позивачу слід усунути протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали шляхом подання позовної заяви з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості сторін по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 184 ЦПК України

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернена позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.