рішення
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
Справа № 495/8804/22

Номер провадження 2/495/217/2023

09 січня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово судді Боярського О.О.,
за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,
за участі позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - адвоката Шаркевича В.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся 04 листопада 2022 року з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог позивача
Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між сторонами спільна дочка сторін залишилась проживати з відповідачкою ОСОБА_3 .. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що він регулярно сплачує аліменти на утримання спільної дитини сторін, допомагає своїй доньці ОСОБА_4 .. Однак, відповідачка ОСОБА_3 перешкоджає у спілкуванні позивача з його донькою, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 звертається до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 не чинити перешкоди ц його спілкуванні з донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не чинити перешкоди у їх вихованні та визначити спосіб спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином:
-за попередньою домовленістю з матір`ю з 17:00 годин п`ятниці до 17:00 годин неділі, у святкові дні та під час зимових і літніх канікул з правом спілкування та спільного відпочинку батька з донькою в межах України, в тому числі за адресою реєстрації місця проживання батька: АДРЕСА_1 , за умови дотримання прав та інтересів дитини;
-за попередньою домовленістю з матір`ю супроводжувати доньку під час обстежень та лікування в медичних закладах, зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взаємно інформувати один одного про стан дитини;
-рекомендувати громадянці ОСОБА_3 , не перешкоджати громадянину ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.11.2022 року було відкрито провадження по справі.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2022 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Короткий виклад позицій сторін по справі
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та адвокат Биковський В.Д., який діє в його інтересах, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та адвокат Шаркевич В.Т., який діє в її інтересах, визнали позовні вимоги частково та заперечували проти того, що спільна дитина сторін залишалась ночувати у позивача.
В судове засідання представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, проте надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності з врахуванням поданого до суду висновку.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що шлюб між сторонами було розірвано згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2020 року по справі №495/5423/20.
Сторони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.07.2022 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №856.
Відповідно до заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2022 року по справі №495/4386/22, було визначено місце проживання спільної доньки сторін - малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2021 року по справі №495/914/21, з позивача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000,00 грн. до досягнення нею повноліття.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №65307665, станом на 30.06.2022 року заборгованість зі сплати аліментів на утримання спільної дитини сторін у позивача ОСОБА_1 відсутня.
Відповідно до характеристики позивача ОСОБА_1 , наданою Старокозацькою сільською радою, ОСОБА_1 характеризується позитивно за місцем проживання, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.
Згідно довідки №305 від 20.07.2022 року, виданою Старокозацькою сільською радою, до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 входять: дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пасинок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно довідки №145 від 22.07.2022 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , позивач - головний сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі під час мобілізації у НОМЕР_3 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, АДРЕСА_1 з 28.02.2022 року по теперішній час.
Відповідно до Акту обстеження умов проживання, у будинку позивача ОСОБА_1 створені всі умови для забезпечення потреб дитини.
Згідно рішення Виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області «Про визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та спілкуванні з нею» було затверджено Висновок про визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- за попередньою домовленістю з матір`ю з 17:00 годин п`ятниці до 17:00 годин неділі, у святкові дні та під час зимових і літніх канікул з правом спілкування та спільного відпочинку батька з донькою в межах України, в тому числі за адресою реєстрації місця проживання батька: АДРЕСА_1 , за умови дотримання прав та інтересів дитини;
- за попередньою домовленістю з матір`ю супроводжувати доньку під час обстежень та лікування в медичних закладах;
- зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взаємно інформувати один одного про стан дитини.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ст.6 СК України).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч.ч.9, 10 ст.7 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч.1, 2 ст.155 СК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України» та від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частиною 2 ст.157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України.

Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Статтями 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії від 25 листопада 2014 року).

ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05.03.2019).

За висновками Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

З матеріалів справи вбачається наявність непорозуміння сторін щодо участі у вихованні дитини. Разом з тим, національні і європейські норми права визначають право дитини, яка розлучається з одним із батьків, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти.

При цьому суд вважає безпідставними заперечення сторони відповідачки ОСОБА_3 щодо того, щоб спільна дитина сторін не залишалась на вихідних ночувати у позивача вдома, адже такі заперечення необґрунтовані та не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Суд переконаний, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дітей.
Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Суд приймає до уваги вік дитини, більшу прив`язаність до матері, а отже для відновлення та розвитку довірливих взаємовідносин батька і дочки доцільно задовольнити позовні вимоги позивача частково, а саме, зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 з донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не чинити перешкод у її вихованні і спілкуванні та визначити спосіб спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином:
-за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_3 з 12:00 годин суботи до 17:00 годин неділі, у святкові дні та під час зимових і літніх канікул з правом спілкування та спільного відпочинку батька з донькою в межах України, в тому числі за адресою реєстрації місця проживання батька: АДРЕСА_1 , за умови дотримання прав та інтересів дитини;
-за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_3 супроводжувати доньку під час обстежень та лікування в медичних закладах.
Суд надавши належну оцінку вищезазначеному, керуючись зазначеними вище нормами сімейного законодавства, враховуючи інтереси самої дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача ОСОБА_1 на зустріч зі своєю дитиною, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дня дитини, вважає, що визначений спосіб участі позивача у вихованні спільної дитини сторін та спілкування з нею відповідатиме можливості дитини сприймати піклування кожного з батьків про її здоров`я, фізичних та духовний розвиток, сприятиме моральному піднесенню дитини.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки за результатами розгляду справи та розподіл судових витрат
Враховуючи вищезазначене, встановлені судом обставини справи та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про
щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини з підстав, викладених в описовій частині рішення суду.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 150, 153, 155, 157, 159, 164 СК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 259-260, 264 -266, 269, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 з донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не чинити перешкод у її вихованні і спілкуванні.
Визначити спосіб спілкування батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:
-за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_3 з 12:00 годин суботи до 17:00 годин неділі, у святкові дні та під час зимових і літніх канікул з правом спілкування та спільного відпочинку батька з донькою в межах України, в тому числі за адресою реєстрації місця проживання батька: АДРЕСА_1 , за умови дотримання прав та інтересів дитини;
-за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_3 супроводжувати доньку під час обстежень та лікування в медичних закладах.
В решті вимог відмовити у задоволенні.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення суду виготовлено 19.01.2023 року.

Суддя О.О. Боярський