Провадження № 2/127/2231/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Жмудь Я.П.,

за участю: представника позивача за первісним позовом та

відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом та

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниці, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що 05.10.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №2724. За час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5 .

Сімейні стосунки між сторонами не склалися через несумісність характерів, різні погляди на життя, ведення спільного господарства, а тому з цих підстав у сім`ї виникали постійні непорозуміння, які призводили до образ та сварок, що в подальшому призвело до того, що між ними остаточно втрачено повагу один до одного і на даний час сім`я фактично розпалась. Сторони не проживають як подружжя, відтак шлюб існує формально. Щоб уникнути конфліктів у подальшому, позивач був змушений залишити спільну квартиру та на даний час проживає окремо. Через припинення сімейних стосунків між сторонами почали виникати непорозуміння і щодо користування спільним майном. Протягом тривалого часу позивач намагався вирішити питання поділу майна мирним шляхом, однак відповідач не бажає визнати його права на квартиру, яку вони придбали під час шлюбу та у якій проживали разом. Позивач зазначає, що в період шлюбу, сторонами за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 27, 6 кв.м.

У зв`язку з тим, що домовленості щодо розміру часток у спільному майні подружжя між сторонами не досягнуто, шлюбного договору не укладалось. Крім того, відповідач фактично не визнає права власності позивача на частину квартири, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом, в якому він просить розділити майно між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступним чином: визнати за ОСОБА_3 право власності частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м.; житловою площею 27,6 кв.м. Решту 1/2 частину даної квартири - залишити у власності ОСОБА_4 . Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

16.11.2022 року на адресу суду від ОСОБА_4 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання особистою власністю подружжя, набутого під час шлюбу, разом із заявою про поновлення процесуального строку. Зустрічну позовну заяву мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2022 року у справі № 127/17433/22, яке набрало законної сили 18.10.2022 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 - розірвано. Спільна донька сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з ОСОБА_4 .

Позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом ОСОБА_7 в зустрічній позовній заяві зазначає, що ОСОБА_3 у первісному позові стверджує, що в період шлюбу разом з ОСОБА_4 за спільні кошти, ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв. м, житловою площею - 27,6 кв.м., що не відповідає дійсності і спростовується наступним.

Так, 29 січня 2014 року, після укладення між сторонами шлюбу, між Житлово-будівельним кооперативом «Житлобуд-5» та ОСОБА_4 ,було укладено Договір № 54/7 про сплату пайових внесків у ЖБК «Житлобуд-5», за умовами якого, Житлово-будівельний кооператив «Житлобуд-5» зобов`язувався організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 , здати його в експлуатацію, передати у власність квартиру, обумовлену цим Договором, Учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок, та в подальшому організувати обслуговування будинку. В свою чергу ОСОБА_4 , зобов`язувалась здійснити оплату пайового внеску по спорудженню квартири та отримати її лише за умови оплати у розмірі 100 відсотків внеску (п.1.1., 1.2. Договору 54/7). Сторони договору домовились, що розмір пайового внеску залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі квартири та остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована (п. 1.3. Договору 54/7).

Вартість будівництва квадратного метра загальної приведеної площі квартири складала 5 100,00 грн., за один квадратний метр без внутрішніх оздоблювальних робіт і є незмінною величиною. Остаточний розрахунок пайового внеску (вартості квартири) здійснюється згідно фактично побудованої площі квартири після замірів уповноваженої особи або організації.

Підпунктами 1.5. -1.7 пункту 1 Договору 54/7 визначено характеристики квартири за адресою: АДРЕСА_3 , будинок - житловий будинок за індивідуальним проектом, поверх - 7, номер квартири, АДРЕСА_4 , загальна площа квартири згідно проекту - 52,93 кв. м.

Також, умовами даного договору визначено, що учасник сплачує вартість пайового внеску, у визначений строк та у спосіб погоджений сторонами в Додатку до цього Договору.

Додатком №1 до Договору №54/7 встановлений порядок сплати пайових внесків: 03.02.2014p.- 89 981,00 грн.; 28.02.2014p. - 89 981,00 грн.; 20.05.2014 p.- 89 981,00 грн.

ОСОБА_4 виконала умови договору і здійснила всі оплати пайових внесків по спорудженню квартири, передбачених Договором 54/7, на суму 263 943,00 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської Ради від 19.12.2013 року № 2900, багатоквартирному житловому будинку, розташованому на земельній ділянці площею 2,4716 га, кадастровий № :01:012:0058, було присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

Додатковою угодою від 05 вересня 2014 року до Договору № 54/7 про сплату пайових внесків у ЖБК «Житлобуд-5», було внесено зміни до Договору № 54/7 і визначено остаточні характеристики квартири: адреса - АДРЕСА_2 , будинок - житловий будинок за індивідуальним проектом (секція - 7), поверх - 7, номер квартири, АДРЕСА_5 , загальна площа квартири згідно проекту - 52,8 кв.м. А актом прийому- передачі від 05.09.2014 року до Договору № 54/7 про сплату пайових внесків у ЖБК «Житлобуд-5» від 29.01.2014 р., побудована квартира була передана ОСОБА_4 .

В подальшому, рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської Ради від 18.09.2014 року №2057, було присвоєно номери квартирам в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_6 , в тому числі квартирі, розташованій в 7-му корпусі на 7-му поверсі, загальною площею 52,5 кв.м., житловою - 27,6 кв.м. - № 41.

ОСОБА_4 зазначає, що відповідно до умов Договору 54/7, остаточна сума сплаченого нею пайового внеску по спорудженню квартири, склала 267 750,00 грн.

07.11.2014 року Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , загальна площа 52,5 кв.м., житлова площа - 27,6 кв. м., форма власності - приватна, розмір частки 1, про що видані Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.11.2014 р, індексний № 29168104, та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень, індексний № 29168637 від 07.11.2014 p., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

ОСОБА_4 стверджує, що сплачувала пайові внески спорудження квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв. м, житловою площею - 27,6 кв.м., за особисті кошти, які вона до укладення шлюбу, отримала у власність за договором позики від 24 червня 2013 року, від свого батька - ОСОБА_8 .

Відповідно до п.1. Договору позики позикодавець ОСОБА_8 , при укладенні Договору позики передав позичальникові - ОСОБА_9 , а позичальник - отримала у власність, строком до пред`явлення вимоги, гроші в сумі 280 000, 00 грн., що станом на 24 червня 2013 року - на день передачі і отримання коштів та підписання Договору, відповідно до офіційного курсу НБУ (1 долар США - 7,993 грн.), еквівалентно 35 030,65 доларів США, для придбання квартири.

Кошти в сумі 267 750,00 грн., ОСОБА_4 використала для сплати пайових внесків на спорудження квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв. м.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом зазначає, що ОСОБА_3 в первісному позові стверджує, що придбання спірної квартири в шлюбі з ОСОБА_4 відбулося за спільні кошти подружжя, при цьому ним не надано жодного доказу щодо джерел походження коштів для пайових внесків на спорудження квартири АДРЕСА_1 , ним не надано жодного доказу що підтверджує джерело походження коштів для пайових внесків на спорудження спірної квартири, не підтверджено ні в який спосіб його участі в спільній праці з ОСОБА_4 , з метою придбання квартири, а ому на думку ОСОБА_4 , спірна квартира не може вважатися об?єктом спільної сумісної власності, і не підлягає поділу між подружжям. У зв`язку з чим просила поновити пропущений строк на подання зустрічного позову, визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 . В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, просила відмовити в повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 16.11.2022 року поновлено ОСОБА_4 строк на подання зустрічного позову до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу. Прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу із позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя. Призначено підготовче засідання на підставі ч. 4 ст. 193 ЦПК України.

Ухвалою суду від 20.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник адвокат Шикунова А.О., підтримали первісну позовну заяву та просили її задовольнити у повному обсязі, щодо зустрічної позовної заяви заперечили, просили відмовити у її задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у первісному позові. Понесені судові витрати при зверненні до суду із первісною позовною заявою, просили стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом адвокат Вдовиченко М.І. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення первісних позовних вимог та підтримала зустрічну позовну заяву і просила її задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Просила судовий збір понесений ОСОБА_4 при зверненні до суду із зустрічною позовною заявою стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 .

Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом та його представника, представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, що врегульовані нормами сімейного права.

Так, згідно із Свідоцтвом про шлюб,серії НОМЕР_1 , виданим повторно 18.12.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , 05.10.2013 року зареєстровано шлюб, актовий запис №2724. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_10 » (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8,77).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2022 у справі № 127/17433/22, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 18.10.2022 року (а.с. 78).

Як вбачається із інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.08.2022 року, зареєстроване право власності 05.11.2014 р. за ОСОБА_4 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. (а.с. 9).

Відповідно до договору №54/7 про сплату пайових внесків у ЖБК «Житлобуд-5» від 29.01.2014 року, укладеного між ЖБК «Житлобуд-5» та ОСОБА_4 , Житлово-будівельний кооператив «Житлобуд-5» зобов`язався організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 , здати його в експлуатацію, передати у власність квартиру, обумовлену цим Договором, Учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок, та в подальшому організувати обслуговування будинку, ОСОБА_4 зобов`язалась здійснити оплату пайового внеску по спорудженню квартири та отримати її лише за умови оплати у розмірі 100 відсотків внеску. Сторони домовились, що розмір пайового внеску залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі квартири та остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована (п. 1.3. Договору 54/7). Вартість будівництва квадратного метра загальної приведеної площі квартири складає 5 100,00 грн., за один квадратний метр без внутрішніх оздоблювальних робіт і є незмінною величиною. Остаточний розрахунок пайового внеску (вартості квартири) здійснюється згідно фактично побудованої площі квартири після замірів уповноваженої особи або організації. Таокж, умовами даного договору визначено характеристики квартири за адресою: АДРЕСА_3 , будинок - житловий будинок за індивідуальним проектом, поверх - 7, номер квартири, АДРЕСА_5 , загальна площа квартири згідно проекту - 52,93 кв. м (п.п. 1.5. -1.7. Договору 54/7) (а.с. 79-82).

Додатком №1 до Договору №54/7 встановлений порядок сплати пайових внесків: 03.02.2014p.- 89 981,00 грн., 28.02.2014 p.- 89 981,00 грн., 20.05.2014 p.- 89 981,00 грн. (а.с. 83).

Додатковою угодою до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Житлобуд 5» №54/7 від 29.01.2014 р., укладеною 05.09.2014 р. між ЖБК «Житлобуд 5» та ОСОБА_4 визначено, що сторони прийшли до згоди викласти наступні пункти Договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Житлобуд-5» №54/7 від 29.01.2014 р. в новій редакції: 1.7. Характеристика квартири за адресою: АДРЕСА_3 , будинок - житловий будинок за індивідуальним проектом, поверх - 7, номер квартири, АДРЕСА_5 , загальна площа квартири згідно проекту - 52,5 кв. м. Зважаючи на те, що фактично побудована загальна площа квартири згідно замірів здійснених уповноваженою особою є меншою на 0,43 кв.м. від площі згідно договору, ЖБК зобов`язується повернути на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 частину пайового внеску в сумі 2 193 грн., що дорівнює вартості різниці між фактично побудованою площею згідно замірів уповноваженої особи та площі квартири згідно із договором (а.с.85).

ОСОБА_4 виконала умови договору і здійснила всі оплати пайових внесків по спорудженню квартири, передбачених Договором 54/7, на суму 263 943,00 грн. що підтверджується Актом прийому-передачі до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Житлобуд-5» №54/7 від 29.01.2014 р., датованим 05.09.2014 р. (а.с.86), квитанціями банку: Квитанція № 31-2458853/С від 31 січня 2014 року на суму 89 981,00 грн.(а.с. 87), квитанція № 26-2537992/С від 26 лютого 2014 року на суму 89 981,00 грн. (а.с. 88), та квитанція № 20-2823939/С від 20 травня 2014 року на суму 89 981,00 грн. (а.с. 89) та довідкою Набережного кварталу від 22.09.2014 р. № 134 (а.с.92).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.12.2013 року № 2900 (а.с.90), присвоєно адресу багатоквартирному житловому будинку, розташованому на земельній ділянці, площею 2,4716 га, кадастровий № :01:012:0058 АДРЕСА_2 (а.с.90).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2057 від 18.09.2014 р., п.1.41. Квартирі, розташованій в 7-му корпусі на 7 поверсі, загальною площею 52,5 кв.м., в тому числі житловою площею 27,6 кв.м., присвоєно номер 41 (а.с.91).

07.1.2014 року ОСОБА_4 видано Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3 на квартиру АДРЕСА_5 , розташовану в 7-му корпусі на 7 поверсі, загальною площею 52,5 кв.м., в тому числі житловою площею 27,6 кв.м. (а.с.93), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, серії ЕЕК 720034 від 07.11.2014 р. (а.с.94).

Як вбачається із наданого до матеріалів зустрічного позову договору позики, 24.06.2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_8 передав позичальникові ОСОБА_9 , а позичальник отримала у власність строком до пред`явлення вимоги гроші в сумі 280 000, 00 грн., що станом на 24 червня 2013 року - на день передачі і отримання грошей та підписання Договору відповідно до офіційного курсу НБУ (1 долар США - 7,993 грн.), еквівалентно 35 030,65 доларів США для придбання квартири (а.с. 95).

ОСОБА_3 вважає, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, натомість ОСОБА_4 заперечує дану обставину і вважає, що спірне майно є її особистою приватною власністю.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.2 і ч.3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду та показання свідків в ході розгляду справи, дослідивши письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи нижченаведене, прийшов до переконання в тому, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2013 по 15.09.2022, спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, вели домашнє господарство, разом виховували спільну доньку, мали взаємні права і обов`язки. За час перебування у шлюбі, 29.01.2014 на підставі Договору №54/7 про сплату пайових внесків у ЖБК «Житлобуд-5» було набуте майнове право, об`єктом якого є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_8 .

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Однак відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що кошти на придбання спірної квартири були її особистою приватною власністю, з огляду на наступне.

На підтвердження своєї позиції ОСОБА_4 надано до суду копію договору позики, відповідно до якої вбачається, що 24.06.2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір позики відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_8 передав позичальникові ОСОБА_9 , а позичальник отримала у власність строком до пред`явлення вимоги гроші в сумі 280 000, 00 грн., що станом на 24 червня 2013 року - на день передачі і отримання коштів та підписання Договору, відповідно до офіційного курсу НБУ (1 долар США - 7,993 грн.) еквівалентно 35 030,65 доларів США для придбання квартири.

Допитаний в ході розгляду справи в якості свідка ОСОБА_8 , який є батьком ОСОБА_4 , суду пояснив, що спірне майно було придбано за кошти його доньки, які були позичені ним їй в червні 2013 року. Повідомив, що сума позики становила 280 000, 00 гривень. Не придбали на той час квартиру, оскільки ОСОБА_4 обирала мікрорайон та ціну, яка б її влаштовувала. Було заключено договір із ЖК «Набережний квартал» і внески вносились трьома платежами ОСОБА_4 , біля 100 000, 00 грн. кожен. Зазначив, що доньці хотіли придбати квартиру, щоб це була її особиста квартира. Дружина ОСОБА_8 перед тим, як позивати кошти доньці, радилась з юристом. Повідомив, що юрист порадив укласти саме договір позики. Кошти зберігались у його батьків і донька брала суму, яку необхідно було внести і сплачувала особисто необхідні внески в його присутності.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_11 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , суду пояснила, що давно планували з ОСОБА_8 придбати доньці квартиру. Назбирали кошти та після консультації з юристом, який склав договір позики, позичили доньці кошти на придбання квартири. Позичених коштів вистачило на придбання спірної квартири. Повідомила, що на момент укладення шлюбу між сторонами і в подальшому, ОСОБА_4 не працювала. Працював ОСОБА_3 , а вона з ОСОБА_8 допомогали подружжю. Ні ОСОБА_3 , ні його батькам, вони не повідомляли про укладення договору позики з донькою і про наявність у неї коштів на придбання квартири. Зазначила, що позичені кошти вони у ОСОБА_4 не просили повернути.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив, що він є товаришем та колегою батька ОСОБА_4 ОСОБА_8 . Зазначив, що зі слів ОСОБА_8 йому відомо, що останній в 2013 році позичив кошти доньці ОСОБА_9 в сумі 30 000, 00 доларів США.

Допитана в ході розгляду справи свідок ОСОБА_13 , яка є тіткою ОСОБА_4 , суду повідомила, що зі слів сестри ОСОБА_11 , та її чоловіка ОСОБА_8 , їй відомо, що вони позичили кошти на придбання квартири для доньки. Надавали кошти в доларах США, близько 33-34 тис дол.. США. Повідомила, що кошти за квартиру вносила ОСОБА_4 та її батько, щзо також їй відомо з їх слів.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 , який є батьком ОСОБА_3 , суду пояснив, що сторони зареєстрували шлюб в 2013 році. Кошти на спірну квартиру надавались сторонам, як батьками ОСОБА_4 , так і батьками ОСОБА_3 . Зазначив, що за будівельні матеріали платив він особисто та привозив їх. В подальшому ОСОБА_3 взяв у нього кошти у розмірі 50 000,00 грн. на останній внесок за квартиру. Розписки про надання позики ОСОБА_3 , він не брав, оскільки питання про повернення даних коштів не ставилось .

Згідно із ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.

З огляду на надані пояснення свідків у судовому засіданні, суд критично оцінює як доказ у даній справі договір позики від 24.06.2013 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є один одному батьком та донькою. Суд бере до уваги, що покази свідків, які були зі сторони відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, різнились між собою та суперечили один одному.

Окрім того, відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 до матеріалів справи було долучено аудіодиск, на якому міститься звукозапис телефонної розмови, суд не бере його до уваги як доказ, оскільки з даного звукозапису неможливо ідентифікувати осіб телефонної розмови. Окрім того, керуючись висновками, що містяться в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України №12?рп/2011 від 20.10.2011 р., суд оцінює відповідні докази як такі, що є недопустимими та порушують встановлене ст. 32 Конституції України право на таємницю телефонних розмов.

Європейський суд стверджує, що верховенство права означає, що усі люди рівні перед законом як у своїх правах, так і в своїх обов`язках. Тим не менше, законодавство має враховувати різницю між людьми та ситуаціями за умови, що така різниця має об`єктивну і розумну підставу, переслідує правомірну мету, узгоджується з вимогами, яких дотримуються демократичні суспільства, та пропорційні цим принципам (рішення у справі «Партія добробуту (Refah Partisi), Ербакан, Казан та Текдаль проти Туреччини», від 31 липня 2001 року).

Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справах Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands, заява № 14448/88, від 27 жовтня 1993 року, Ankerl v. Switzerlan, заява № 17748/91, від 23 жовтня 1996 року та Kaya v. Austria, заява № 54698/00, від 08 червня 2006 року).

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Також, ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тлумачення ст. 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вищевказана позиція узгоджується із позиціями, висловленими Верховним Судом України в постанові від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 та Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц, від 07.11.2018 у справі №405/2391/15-ц, від 22.02.2021 у справі № 264/2232/19.

Так, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом на спростування презумпції спільності права власності подружжя на спірне майно послалась на використання особистих грошових коштів на придбання об`єкту нерухомості, отриманих нею у позику до укладення шлюбу від її батька, однак в ході судового розгляду даний факт не знайшов свого підтвердження. В свою чергу, позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом доведено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем за первісним позовом при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 3 992, 20 гривень за подання позову.

Позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 677,50 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 996,20 гривень. Судові витрати понесені ОСОБА_4 , підлягають залишенню за нею.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 63, ч. 1 ст. 69, ч. 1 і ч. 2 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України, ст.ст. 3, 12, 15, 16, 177, 179, 181, 182, 190, 328, 331, 368, 369, 372, ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 10-13, 43, 44, 76-83, 89, 90, 133, 137, 41, ч. 8 ст. 158, ст.ст. 229, 230, 235, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Розділити майно між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступним чином:

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею - 27,6 кв.м.;

- решту 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею - 27,6 кв.м - залишити у власності ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 996,20 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу - відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_4 по сплаті судового збору за зустрічним позовом - залишити за нею.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 27.03.2023 року.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_9 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрована в АДРЕСА_7 .

Суддя: