БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/8432/19
провадження № 2/361/1326/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.
за участю секретаря Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко Вікторія Валеріївна, про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У листопаді 2019 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у зв`язку із особливими обставинами, що склалися на роботі (відкриття кримінального провадження № 761/20655/16к, обшуку у будинку по АДРЕСА_1 ), для збереження майна, що було місцем проживання для позивача, його дружини та двох малолітніх дочок, 22 липня 2016 року позивачем укладено Договір дарування вказаного житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко В.В. Відповідно до умов вказаного Договору, позивач подарував своїй дружині ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 . Після укладення вказаного договору відносини між позивачем та відповідачем погіршилися, відповідач почала приводити чоловіків, із якими залишалася на ніч, поводила себе непристойно та провокувала бійку. Дочекавшись три роки від дати дарування будинку, дружина зовсім вигнала позивача із будинку, будинок зачинила та поставила під цілодобову охорону, чим позбавила позивача доступу до будинку та його речей. Відповідач, зловживаючи довірою позивача, скориставшись ситуацією, що склалася у ОСОБА_1 на службі, вмовила останнього подарувати будинок ніби то із метою збереження майна для сім`ї. Після укладення договору відповідач шляхом обману заволоділа будинком та вигнала позивача.

Позивач вважає, що договір дарування від 22 липня 2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко В.В., підлягає визнанню недійсним, оскільки був укладений під впливом тяжкої обставини, а саме, відкриття відносно позивача кримінального провадження і відповідного службового розслідування. Також, договір був укладений вкрай на невигідних умовах для позивача.

З вищевикладених підстав позивач просить визнати недійсним Договір дарування будинку АДРЕСА_1 , який укладений 22 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Майстренко В.В., зареєстрований у реєстрі № 1122, як такий, що вчинений під впливом тяжкої обставини та вкрай невигідних умовах. Також, позивач просить зобов`язати ОСОБА_2 повернути в натурі вищевказаний будинок.

Заперечення відповідача.

У вересні 2022 року до суду надійшли заперечення відповідача, де вона вважає, що позов не підлягає задоволенню. Заперечує існування тяжкої обставини у позивача, у зв`язку з якою укладений оспорюваний правочин. Вказує на те, що ОСОБА_1 а момент укладення правочину і в подальшому не мав жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000250, який би обумовлював його притягнення до кримінальної відповідальності, та й дане кримінальне провадження розпочате ще 21.08.2015, тобто майже за рік до укладення правочину. Вважає взагалі безпідставним посилання позивача на те, що дії дружини були направлені на заволодіння майном позивача, оскільки відповідач взагалі не вчиняла ніяких дій. Крім того, звертає увагу на пропуск позивачем строків позовної давності та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньовою Т.В. від 02 грудня 2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження будинку АДРЕСА_1 (а.с. 24-25).

Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 31).

Ухвалою суду від 17 червня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 77).

Розпорядженням керівника апарату Броварського міськрайонного суду Київської області № 1377 від 10.12.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл вищевказаної цивільної справи, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 з посади судді.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 грудня 2020 року справу передано на розгляд судді Петришин Н.М. (а.с. 101).

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 09 грудня 2020 року прийнято справу до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 102).

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Супрун Г.Б. щодо витребування доказів від Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області (а.с. 111).

Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2021 року у даній справі скасоване і призначено справу до судового розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пояснив, що в його будинку та квартирі проводились обшуки, вилучено документи та майно, і цю обставини він сприймав як тяжку, оскільки накладання арешту на майно, як наслідок могло означати його конфіскацію, тобто загрозу взагалі втрати в подальшому житло. Як зазначає позивач, доведення своєї непричетності до правопорушення зайняло б багато часу, а в позивача на утриманні є неповнолітні діти, яких необхідно забезпечити житлом. Якби не ці обставини, позивач не подарував би відповідачу будинок, таких намірів він не мав. Цей будинок належав йому на праві особистої приватної власності, в якому він проживав до реєстрації шлюбу з відповідачкою та продовжував проживати після вчинення правочину, до липня 2019 року, доки ОСОБА_2 не вигнала позивача з будинку. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, та пояснила, що дійсно у червні 2016 року були проведені обшуки в будинку позивача та вилучені документи, речі та гроші, проте на це майно навіть не накладено арешт та за клопотанням позивача все повернуто йому. Однак обшуки не пов`язані із даруванням будинку відповідачу, на той час у них були дуже добрі стосунки, позивач сам вирішив подарувати дружині будинок і жодних інших домовленостей між сторонами не було. Крім того, пояснила, що не виганяла чоловіка із будинку, проте дійсно у них погіршились стосунки у 2019 році, що призвело до розірвання шлюбу між ними.

Третя особа приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко В.В. у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Обставини справи, що встановлені судом.

Установлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Богданівської сільської ради 28.09.2009 року, право власності зареєстровано Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації».

12 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_5 » (а.с. 13).

За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У межах відкритого кримінального провадження № 0000250 від 21.08.2015 року, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року надано дозвіл старшому слідчому в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітану юстиції Семишкур С.В. та іншим членам слідчої групи за дорученням на проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_1 , та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_1 . Обшук вказаного приватного володіння особи провести з метою виявлення та вилучення документів щодо фінансово-господарської діяльності та розрахункових операцій суб`єктів господарювання - юридичних осіб з ознаками фіктивності: ТОВ «Малорита» (), ТОВ «Вадар Груп» (), ТОВ «Хендерс Торг» (), ТОВ «РОНОТ ПЛЮС» (), ТОВ «РОВЕР КОМ» (), ТОВ «Голд АБС» (), ТОВ «Карун Груп» (), ТОВ «Латіно» (), ТОВ «Коралія» (), ТОВ «Андро ЛТД» (), ТОВ «ВАЛIО ГРУП» (), ТОВ «НОРСВУД» (), ТОВ «АВОПУС» (), ТОВ «ТРАСТ-КОНСАЛТ ЛТД» (), ТОВ «СТРОЙIНВЕСТКОМПАНI» (), ТОВ «Агротранспортна Компанія Опт-Ком» (), ТОВ «Аргел Тал» () та інших, їх статутних та реєстраційних документів, печаток, особистих записів, записних книжок, матеріальних носії інформації, ключів до системи «клієнт-банк», пластикових банківських карток, комп`ютерної техніки (жорстких дисків, ноутбуків, планшетів, флеш-накопичувачів та іншого), які містять в тому числі й вільні зразки голосу ОСОБА_7 , засобів зв`язку, мобільних телефонів, сім-карт, а також грошей, одержаних в наслідок вчинення кримінального правопорушення (а.с. 14).

22 липня 2016 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області посвідчено Договір дарування, та зареєстровано у реєстрі за № 122 (а.с. 7).

Відповідно до умов вказаного Договору дарування ОСОБА_1 подарував своїй дружині ОСОБА_2 житловий будинок з прибудинковим гаражем АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2016 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено та зобов`язано слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України повернути ОСОБА_1 тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти, планшет, комп`ютери, мобільні телефони. У вказаній ухвалі зазначено, що на підставі ухвал слідчих судді Шевченківського районного суду м. Києва проведені обшуки за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 (зареєстроване місце проживання позивача).

З висновку Ст. ДОП Броварського ВП від 25 листопада 2019 року вбачається, що 13.11.2019 року ОСОБА_1 звертався до Броварського ВП ГУНП в Київській області у зв`язку з тим, що дружина ОСОБА_2 вигнала його з будинку АДРЕСА_1 , будинок зачинила та поставила його під цілодобову охорону, не дає доступу ні до будинку, ні до особистих речей.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Статтею 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

ОСОБА_1 як на підставу заявлених ним позовних вимог посилалася на те, що зазначений оспорюваний договір дарування був вчинений під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах.

Відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Правочин, про визнання якого недійсним ставиться питання за статтею 233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Підставами визнання правочину недійсним за статтею 233 ЦК України та предметом доказування у справі є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин, має довести сторона, яка такий правочин оспорює. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину.

Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм, визнання правочину недійсним на підставі приписів статті 233 ЦК України пов`язане із доведеністю наявності чи відсутності власного волевиявлення в особи на його вчинення на тих умовах, за яких був укладений правочин.

Зазначене питання було неодноразово предметом розгляду Верховного Суду, зокрема у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 333/1238/16-ц (провадження № 61-29418св18), від 10 грудня 2019 року у справі № 199/5134/18 (провадження № 61-19354св19), від 05 лютого 2020 року у справі № 462/3280/17 (провадження № 61-5148св19), від10 червня 2021 року у справі № 489/6021/17 (провадження № 61-3963св19)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оспорюваний правочин вчинено ним внаслідок наявності тяжкої для нього обставини - проведення обшуку в належному йому на праві власності будинку та квартирі, побоювання щодо конфіскації майна за наслідками кримінального розслідування, та його наміру зберегти майно від можливої його втрати шляхом укладення договору дарування на вкрай невигідних для нього умовах, що призвело до позбавлення права власності на спірний будинок, що, на думку позивача, відповідно до статті 233 ЦК України є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та переконливих доказів на підтвердження існування тяжких обставин, загрози втрати житла, для усунення яких позивачу необхідно було укласти такий правочин, а вказані позивачем обставини під впливом яких, як зазначав позивач, укладено оспорювану ним угоду, хоча і свідчили про неприємні обставини у житті позивача, проте не мали крайньої форми, а отже, не створювали умов для негайного дарунку будинку та отримання за таким правочином можливості вирішення тієї проблеми (усунення тяжкої обставини), яка змусила це зробити. Зокрема, встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000250 від 21.08.2015 позивач не був ні підозрюваним, ні обвинуваченим, арешт на майно не накладався

Відтак, суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини укладення оспорюваного правочину не можуть бути підставою для застосування статті 233 ЦК України, з огляду на те, що дії позивача щодо укладення ним оспорюваного договору дарування належного йому на праві власності будинку свідчать про наявність його волі на уникнення можливої конфіскації належного йому майна з метою подальшого користування ним спільно з відповідачем, що у розумінні статті 233 ЦК України не вказує на наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусило її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог, у задоволенні яких необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 203, 233 ЦК України, ст. ст. 76-81, 89, 141, 259, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко Вікторія Валеріївна, про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко Вікторія Валеріївна, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 290.

Суддя Н.М. Петришин