Провадження № 2/727/526/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Гермак К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача.

Посилалася на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 25.07.2013 року.

Від шлюбу мають одну малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син на даний час проживає разом із нею та перебуває на її утриманні.

Їх стосунки поступово почали погіршуватися, вже тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Більше ніж пів року сторони проживають окремо.

Основною причиною розладу їхньої сім`ї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, постійні суперечки та сварки, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини. Вони втратили почуття любові один до одного.

Окрім того, позивач вказувала на те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а вони із відповідачем не мають наміру зберегти шлюб. Примирення між ними неможливе.

У даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу та судовий збір.

Відповідачем відзиву подано не було.

Ухвалою суду від 15.02.2023 року сторонам було надано строк для примирення терміном на один місяць, проте заяв про примирення подружжя до суду не надходило.

Позивач у судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві позов підтримала, просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач також у судове засідання не з`явився. Від відповідача надійшла заява, в якій останній не заперечував проти розгляду справи у його відсутності, позов визнав.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 25.07.2013 року виконавчим комітетом Малятинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №08 (а.с.7).

Від шлюбу мають одну малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства.

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер.

За наданий судом термін на примирення сторони не примирились.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім?я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Щодо вимоги позивачки про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1- ч. 4 вказаної статті: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір-доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Представником позивача на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №727/10117/22 (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 05.12.2022 року; меморіальний ордер від 29.11.2022 року №2PL776776.

У звіті (акті) про надані послуги від 05.12.2022 року зазначено, що відповідно до п.4.1 договору №116/22 від 04.11.2022 року, укладеного між АО «Вектор права» та ОСОБА_1 винагорода за послуги, що надаються АО, визначається за згодою АО та клієнта в межах 40 відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня поточного року, за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в дорученні (угоді) до даного договору.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2022 року становить 6500 грн., а відповідно година роботи адвоката у 2022 році становить 2600 грн.

Згідно звіту (акту) наданих послуг від 05.12.2022 року ОСОБА_1 надавались послуги у вигляді: 04.11.2022 року консультація клієнта в офісі щодо можливості розірвання шлюбу в судовому порядку 00 год. 15 хв.; 07.11.2022 року підготовка позовної заяви про розірвання шлюбу 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 надано правничу допомогу, кількість затраченого часу якої становить 00 год. 45 хв., що дорівнює 1950 гривень.

Відповідно до копії меморіального ордеру від 29.11.2022 року №2PL776776 ОСОБА_1 було виплачено Адвокатському об`єднанню «Вектор права» гонорар за юридичні послуги за договором 116/22 від 04.11.2022 року у сумі 5333 грн. 33 коп.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не подано до суду клопотання в порядку ст.137 ЦПК України щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката з доказами необґрунтованості понесених позивачкою витрат, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правничу допомогу в сумі 1950 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а отже співмірними з наданими правовими послугами, а відтак з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрат на правничу допомогу у розмірі 1950 гривень.

Керуючись ст.ст. 110-113, 114 ч.2 СК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), яка проживає в АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 25.07.2013 року виконавчим комітетом Малятинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №08, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1950 гривень та судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділу реєстрації актів цивільного стану для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.