Провадження № 2/947/199/23
25.01.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Огренич І.В.
при секретарі - Грабовій Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 200, 1988 року випуску та автомобіль TOYOTA, модель LAND CRUIZER 1993 року випуску, які зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 . Також, в порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за нею - ОСОБА_1 та за відповідачем ОСОБА_2 право власності в рівних частках, по частині кожному, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , та на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому позивачка посилається на те, що 09.10.2000 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу є двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28.01.2020 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне нерухоме майно: квартира за адресою: АДРЕСА_4 та квартира за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, за час перебування у шлюбних відносинах ними було набуто рухоме майно, що також має статус спільної сумісної власності, як придбане за спільні кошти. За відповідачем зареєстровані транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель 200, 1988 року випуску та транспортний засіб TOYOTA, модель LAND CRUIZER 1993 року випуску. Позивачка зазначила, що все перелічене вище майно є придбаним під час перебування у шлюбі за спільні кошти, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Набуття права власності за період перебування у зареєстрованому шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, зчого випливає, що ні чоловік, ні жінка не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними за час проживання у шлюбі.
У судове засідання позивачка не з`явилась, повідомлялась, представник позивачки - адвокат Шевченко Д.О. надав до суду уточнення позовних вимог та просив розгляд справи проводити у їх відсутності.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв`язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 09.10.2000р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб (актовий запис №1156 відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, Свідоцтво про одруження НОМЕР_1 ).
Від шлюбу у сторін є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
28 січня 2020 року рішенням Солом`янського районного суду міста Києва шлюб між позивачем та відповідачем - розірвано.
За час перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне нерухоме майно: квартира, загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_4 (Свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 06.10.2004 року, видане на підставі договору про пайову участь у будівництві від 10.06.2003 року, № П5С-231, державна реєстрація 11.10.2004 р.) та квартира, загальною площею 43,08 кв.м, житловою площею 27,90 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 , набута на підставі договору купівлі-продажу АБО № 630142 від 15.12.2000 року (державна реєстрація 17.01.2001 року).
Крім того, за час перебування у шлюбних відносинах сторонами було набуте рухоме майно (транспортні засоби), які зареєстровані завідповідачем: транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель 200, 1988 року випуску (дата державної реєстрації 12.11.2005 р.), номер кузова (шасі) НОМЕР_3 та транспортний засіб TOYOTA, модель LAND CRUIZER 1993 року випуску (дата державної реєстрації 16.09.2005 р.).
Право спільної сумісної власності подружжя врегульовано главою 8 СК України.
Згідно стаття 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (частини 1 статі 69 СК України).
Згідно статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За загальним правилом (частини 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При таких обставинах суд вважає вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.4, 18, 19, 76-83, 141, 211, 247, 258, 259, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) - задовольнити.
Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) наступні автомобілі:
-транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель 200, 1988 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , зареєстрований 12.11.2005 року на ім`я ОСОБА_2 ;
-транспортний засіб TOYOTA, модель LAND CRUIZER 1993 року випуску, зареєстрований 16.09.2005 року на ім`я ОСОБА_2 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на:
- частину квартири, загальною площею 43,08 кв.м, житловою площею 27,90 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ;
- частину квартири загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати заОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності на:
- частину квартири, загальною площею 43,08 кв.м, житловою площею 27,90 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ;
- частину квартири загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 03.02.2023 року.

Суддя Огренич І. В.