Справа №443/128/23
Провадження №2/443/188/23
УХВАЛА

судового засідання

23 лютого 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

в процесі розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 усно заявив клопотання про надання строку для примирення 1 місяць, оскільки бажає примиритися з позивачкою.

Позивачка проти задоволення клопотання заперечила, суду пояснила, що вони разом не проживають останні два місяці. Чоловік постійно зловживає спиртними напоями, чинить на неї психологічний та фізичний тиск, перебуває при дітях у нетверезому стані та негативно впливає на них, через що у сина почалися проблеми з психологічним здоров`ям. Поведінка відповідача не змінюється.

Суд, з огляду на викладені обставини, доходить такого висновку.

За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 7 статті 240 Цивільного процесуального кодексу України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено правовий висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Крім цього, при вирішенні клопотання суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд констатує, що надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком і примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства.

Сторони ствердили у судовому засіданні, що у них є двоє малолітніх дітей та вони тривалий час не проживають разом. Відповідач не заперечив проти аргументів позивачки, лише зазначив, що не бажає розривати шлюб і хоче з нею примиритися.

Суд зважає на тривалий період часу перебування сторін у шлюбі та наявність у них спільних малолітніх дітей, однак, водночас, бере до уваги і спосіб життя відповідача (відсутність офіційного працевлаштування, зловживання спиртними напоями тощо) та його поведінку, які, на переконання суду, не свідчать про наявність у нього дійсного бажання виправити ситуацію, примиритися з позивачкою та знайти з нею порозуміння, бути хорошим прикладом для дітей, а відтак зберегти сім`ю. Крім цього, суд не вбачає у аргументах відповідача наявності критичної самооцінки свого способу життя, що стало одним із мотивів звернення позивачки до суду із позовом про розірвання шлюбу.

Також, суд бере до уваги позицію позивачки, яка заперечила проти надання строку на примирення і ствердила про небажання примиритися з чоловіком.

Крім наведеного, суд звертає увагу на те, що свобода шлюбу, закріплена у Конституції України (стаття 51) та Сімейному кодексі України (стаття 24), є однією з основних засад сучасного сімейного права. Особа має право вільно вирішувати питання не тільки щодо укладення шлюбу, але й щодо збереження шлюбу чи його розірвання та припинення шлюбних відносин. Таке право є безумовним і не може ставитися у залежність від бажання іншого з подружжя, який може як погоджуватися, так і не погоджуватися з цим. Ключовим у питанні збереження сім`ї, зважаючи на приписи статті 112 СК України, є те, щоб таке збереження не суперечило інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на необґрунтованість клопотання відповідача про надання строку для примирення, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі статті 111 Сімейного кодексу України та керуючись статтею 182, 240 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 ЦПК України складання повного тексту ухвали відкладено на п`ять днів.

Дата складання повного тексту ухвали 24 лютого 2023 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів