Номер провадження: 22-ц/813/2730/23
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просила в порядку окремого провадження встановити факт її постійного проживання разом з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . З метою прийняття спадщини після її смерті, заявник звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Верезуб К. О., яка листом від 28.05.2021 року № 121/01-18 повідомила заявника, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак до поданої до нотаріуса заяви указаних доказів не долучено, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Указує, що в силу літнього віку матері та потреби останньої у сторонньому догляді, вона була вимушена з червня 2012 року перевезти матір до себе у квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , але при цьому не було змінено місце реєстрації матері, що стало перешкодою в підтвердженні їхнього спільного проживання на час відкриття спадщини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року було відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа - Одеська міська рада) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалу вмотивовано тим, що заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини подано ОСОБА_1 до суду в порядку окремого провадження з метою прийняття спадщини з посиланням на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті її матері, проте нотаріусом не видано свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю доказів її проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою.

Однак, із наданих до заяви матеріалів слідує, що від дня смерті спадкодавця сплинуло більш ніж один рік, з огляду на що вимога про встановлення факту постійного проживання пов`язана з доведенням факту прийняття спадщини, на яку може мати право територіальна громада в особі Одеської міської ради у порядку визнання спадщини відумерлою, таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 02.02.2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі допустив наступні порушення.

Суд першої інстанції не врахував, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Суд зазначив, що можуть бути порушені права Одеської міської ради, однак положення ст. 315 ЦПК України не передбачає такої підстави для відмови у відкритті провадження, як можливе порушення прав третіх осіб.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.02.2022 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.02.2022 року вказану справу було призначено до розгляду.

07 червня 2022 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява від представника заявника, відповідно до якої останній просить розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника апелянта та задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Сторони до судового засідання не з`явились.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просила в порядку окремого провадження встановити факт її постійного проживання разом з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . З метою прийняття спадщини після її смерті, заявник звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Верезуб К. О., яка листом від 28.05.2021 № 121/01-18 повідомила заявника, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак до поданої до нотаріуса заяви указаних доказів не долучено, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Указує, що в силу літнього віку матері та потреби останньої у сторонньому догляді, вона була вимушена з червня 2012 року перевезти матір до себе у квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , але при цьому не було змінено місце реєстрації матері, що стало перешкодою в підтвердженні їхнього спільного проживання на час відкриття спадщини.

Відмовляючи у відкритті провадження, місцевий суд виходив з того, що зі змісту заяви вбачається спір про право, так як вимога про встановлення факту постійного проживання пов`язана з доведенням факту прийняття спадщини, на яку можуть мати права інші спадкоємці.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони справ, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, така справа розглядається судами за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 (294) Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Зі змісту заяви та доданих до неї документів не вбачається, що проти вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем є заперечення, заінтересованої особи у тому числі і органів місцевого самоврядування, які в особі територіальних громад можуть претендувати на визнання спадщини відумерлою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність спору про право цивільне, не вказавши між ким існує цей спір.

Таким чином, відмовивши у відкритті провадження без додержання вимог процесуального закону, суд фактично позбавив заявницю права на доступ до суду для розгляду її заяви в порядку окремого провадження, яке є гарантованим правом людини, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав, як то перебачено п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 4 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 379 ЦП К України, апеляційний суд розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності з вимогами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухвалення судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 березня 2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе