Справа № 643/622/23
Провадження № 2/643/340/23
УХВАЛА

про залишення позову без руху

30.01.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), відповідно до змісту якого просить суд:

-розірвати шлюбміж позивачем та відповідачем, укладений 22.07.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві;

-встановити місце проживання спільної дитини сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізація особою права на звернення до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку) захисту порушених прав, яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог ЦПК України щодо форми, змісту позовної заяви, документів, які додаються до неї.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами ч. 1 ст. 185 ЦПК України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного ЦПК України.

У даному випадку, подана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення ст. 185 ЦПК України, враховуючи наступне.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом з тим, в порушення вищевказаних вимог процесуального законодавства позивачем у позовній заяві не зазначено серію паспорта відповідача, як і не зазначено, що такі відомості позивачу не відомі.

Крім того, позивачем зазначено номери телефонів відповідача НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та адресу електронної пошти відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, як зазначені номери телефонів, так і електронна пошта належать Зміївському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

За таких обставин, позивачу слід усунути вказані недоліки, зазначивши серію паспорту, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, які належать відповідачу.

Також суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Положеннями п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України унормовано, що позовна заява повинна містити:

-зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

-виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Із викладеного випливає, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У п. 3 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд: «Встановити, після розірвання шлюбу, місце проживання нашої неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі мною (Позивачем)».

Разом з цим, мотивувальна частини позовної заяви взагалі не містить ані обґрунтування, ані викладу обставин, якими позивач обґрунтовує означену вимогу з посиланням на докази, які підтверджують вказані обставини, що суперечить вимогам п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, тоді як суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» наголошено на тому, що суди згідно повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 СК України).

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18.

Разом з цим, у позовній заяві не зазначено, чи є між сторонами спір щодо того, з ким із батьків буде проживати їх донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Якщо такого спору не має, то позивачу слід зазначити про це та уточнити вимогу, викладену у п. 3 прохальної частини позовної заяви у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Якщо ж такий спір наявний, то позивачу слід зазначити про це з обґрунтуванням в чому саме він полягає, навести виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги про визначення місця проживання дитини та надати відповідні докази, зокрема висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло тощо.

Крім того, до позовної заяви не додано доказів на підтвердження факту проживання неповнолітньої дитини саме з позивачем та перебування доньки на його утриманні.

Також суд зазначає, що у випадку, якщо між сторонами наявний спір про визначення місця проживання дитини, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, та позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як зазначалось вище, позивачем у позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру, за які позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2 147, 20 грн. (1 073, 60 грн. х 2).

Разом з цим, позивачем до позовної заяви додано квитанцію від 19.01.2023 про сплату судового збору в сумі 1 073, 60 грн., тобто в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Таким чином, позивачу слід подати до суду докази доплати судового збору у розмірі 1 073, 60 грн. за другу позовну вимогу немайнового характеру.

За таких обставин, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 760/9685/22, дана ухвала підлягає апеляційному оскарженню в частині визначення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- відомостей про серію паспорту, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, які належать відповідачу;

- викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовну вимогу, зазначену у п. 3 прохальної частини позовної заяви з доказами, які підтверджують ці обставини;

- у випадку відсутності між сторонами спору про визначення місця проживання дитини, позивачу слід зазначити про це та уточнити вимогу, викладену у п. 3 прохальної частини позовної заяви у відповідності з вимогами чинного законодавства;

- у випадку наявності між сторонами спору про визначення місця проживання дитини доказів на підтвердження доплати судового збору у розмірі 1 073, 60 грн.;

- доказів на підтвердження факту проживання неповнолітньої дитини саме з позивачем та перебування доньки на його утриманні.

4. Роз`яснити позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

5. Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання і може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя Н.В. Новіченко