УХВАЛА

17 березня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/376/23

Провадження №2/152/32/23

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву про самовідвід судді Славінської Наталії Леонтіївни у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з участю заінтересованої особи Шаргородської міської ради,

встановив:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з участю заінтересованої особи Шаргородської міської ради, означена цивільна справа передана в провадження судді Шаргородського районного суду Славінської Н.Л. (а.с.17).

17.03.2023 суддя Шаргородського районного суду Славінська Н.Л. подала заяву про самовідвід (а.с.18).

Мотивуючи заяву про самовідвід, суддя Славінська Н.Л. підставою для самовідводу зазначає те, що проживає тривалий час у АДРЕСА_1 , а заявник впродовж тривалого часу, понад 20 років, проживав разом із своїми дружиною ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у сусідній квартирі в одному під`їзді на одній сходовій клітці будинку АДРЕСА_2 ).

З паспорта заявника (а.с.6) вбачається, що він і досі продовжує бути зареєстрованим у вказаній квартирі.

З сім`єю Фалінських суддя та її сім`я перебувала у добросусідських відносинах, тобто спілкувалася у повсякденному житті, включаючи проведення спільних святкувань, в тому числі, сімейних подій.

Проте, починаючи з 2019 року, заявник та його дружина ОСОБА_2 перестали вітатися та розмовляти з суддею та членами її сім`ї, проявляють неприязні відносини через те, що були виселені з квартири, через наявність спорів із сусідами, а також майнових спорів, що розглядаються судом, зокрема, з приводу належності спірної квартири АДРЕСА_3 та приміщення гаража, що знаходиться на цій же вулиці.

ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 неодноразово зверталися з позовами у порядку цивільного судочинства та зі скаргами у порядку кримінального процесуального законодавства, а також з позовами до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зверталися ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 і суддею з наведених вище підстав заявлені самовідводи від участі в справі, які задоволені, наприклад, у справах за №№152/1277/20, 152/1222/15-ц, 152/34/17, 152/1398/17, 152/1299/19, 152/1266/19, 152/560/20.

Ці обставини можуть викликати суб`єктивні сумніви як у заявника, так і у заінтересованої особи у неупередженості та об`єктивності її як головуючого у справі судді.

Сумніви, що можуть виникнути у сторін у означеній справі щодо неупередженості та об`єктивності судді, є підставою для заявлення самовідводу судді, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

У зв`язку із наведеним просить, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо неупередженості судді Славінської Н.Л., заяву про самовідвід задовольнити.

Відповідно до ч.ч.7, 8, 9 ст.40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно… Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Частиною 13 ст.7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так як учасники справи не викликалися для вирішення питання про самовідвід судді і розгляд заяви про самовідвід судді здійснюється у письмовому провадженні, то фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про самовідвід судді, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч.1 ст.39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України).

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У ряді рішень Європейський суду з прав людини намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

Так, на питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», в якому було констатовано порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п.п.66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Таким чином, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивного, який полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивного, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Зі змісту ст.6 Конвенції вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватися. Під сумнівом довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п.118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п.93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «П`єрсак проти Бельгії», п.30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п.69).

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч.1 ст.40 ЦПК України).

Провадження у цій справі не відкрито.

Відтак, суд вважає, що заява судді Славінської Н.Л. про самовідвід, яка подана до відкриття провадження у справі, підлягає розгляду до відкриття провадження у справі, а також, підлягає задоволенню, оскільки наведені у заяві про самовідвід обставини свідчать про те, що в учасників справи можуть виникнути об`єктивні побоювання щодо безсторонності судді, а також суб`єктивні сумніви щодо наявності у судді стійких особистих переконань у означеній справі, тоді як, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому, при задоволенні заяви судді про самовідвід права заявника, заінтересованої особи не порушуються.

Відповідно до вимог частини 1 ст.41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, визначення судді а в разі колегіального розгляду судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

У зв`язку із цим, після вирішення заяви про самовідвід судді справу слід передати до канцелярії суду для здійснення повторного авторозподілу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36, 39, 40, 41, 258, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву судді Славінської Н.Л. про самовідвід задовольнити та відвести суддю Славінську Н.Л. від участі в розгляді цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з участю заінтересованої особи Шаргородської міської ради.

Передати справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з участю заінтересованої особи Шаргородської міської ради до канцелярії Шаргородського районного суду для визначення складу суду, відповідно до вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 17.03.2023 року.

Суддя: