Справа № 638/1513/21
Провадження № 2/638/573/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю слідчого Малінка В.Є. при імітації досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить захистити його конституційне право на компенсацію моральної шкоди, заподіяної неправомірною тривалою бездіяльністю відповідача при імітації досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001022, стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 303750 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2018 рік він в порядку ст.214 КПК України звертався до Харківської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Однак службові особи відповідача, безпідставно, навмисно не внесли його повідомлення про кримінальне правопорушення до ЄРДР протягом 24 години після подання заяви, у зв`язку з чим він вимушений був звертатися до Червонозаводського районного суду м. Харкова. 29.08.2018 року слідчий суддя виніс ухвалу, якою зобов`язав відповідача внести відповідні відомості до реєстру за заявою від 25.06.2018 року. 04.09.2018 року посадова особа відповідача внесла відомості до ЄРДР № 0001022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367 КК України та поручено слідчому Малінка К.Є. 20.11.2018 року слідчий Малінка В.Є., навмисно, не провіривши слідчо-процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини, виніс немотивовану і незаконну постанову про закриття кримінального провадження. 27.06.2019 року Червонозаводський районний суд м. Харкова скасував постанову про закриття кримінального провадження. 29.08.2019 року слідчий Малінка В.Є. знову виніс незаконну постанову про закриття кримінального провадження. 02.03.2020 року Червонозаводський районний суд м. Харкова скасував зазначену постанову. Зазначив, що слідчий навмисно не виконує вимоги Конституції України та КПК України і протягом всього строку навмисно чинить йому перешкоди в тому, щоб запанувала правда. Своїми тривалими неправомірними і незаконними діями відповідач заподіяв йому моральну шкоду, тому що з вини відповідача він, інвалід ІІ групи, повинен протягом тривалого часу звертатися до суду зі скаргами на бездіяльність службових осіб прокуратури, у зв`язку з чим переніс глибокі моральні страждання; його порушені права не поновлені; досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться неналежним чином через систематичну бездіяльність слідчого; з вини відповідача він був позбавлений почуття безпеки, правової стабільності, верховенства закону; з вини відповідача порушено його психологічне благополуччя; він був незаконно позбавлений конституційного права на доступ до правосуддя. Своїми умисними довготривалими діями відповідач навмисно заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 303750,00 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належно.

Представник прокуратури Харківської області Мельничук О.А. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов, згідно якого вказала на його безпідставність та необґрунтованість у зв`язку з тим, що незгода позивача з прийняттям процесуальних рішень не свідчить про незаконність дій органів прокуратури в межах відповідного кримінального провадження. Ухвали слідчих суддів про задоволення скарг позивача на постанови слідчого свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, як це помилково вважає позивач. Сам факт зобов`язання ухвалою слідчого судді внести відповідні відомості до ЄРДР, а також скасування постанов слідчого судді про закриття кримінального провадження не свідчить про протиправність дій слідчого, прокурора та завдання моральної шкоди позивачу, не мають наслідків цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належно.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 з 25.06.2018 року неодноразово в порядку ст.214 КПК України звертався до Харківської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, які не були внесені до ЄРДР, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до слідчих суддів зі скаргами на бездіяльність відповідача у справі та зобов`язання внести відомості за заявами позивача про вчинення кримінальних правопорушень.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що внаслідок навмисного не внесення його повідомлення про кримінальні правопорушення до ЄРДР та у зв`язку з цим вимушеністю його звернень до слідчих суддів зі скаргами на такі дії органу досудового розслідування, йому спричинено моральну шкоду.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1176 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, з огляду на положення ст.1176 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог немайнового характеру та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру. Також позивачем не доведено протиправності поведінки органів досудового розслідування та причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою.

Посилання ОСОБА_1 на неодноразові звернення до суду зі скаргами на дії (бездіяльність) органу досудового розслідування як на підставу позовних вимог суд відхиляє, оскільки оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є правом, зокрема, потерпілого та способом захисту прав, наданих КПК України.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, ст.ст.13, 81, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю слідчого Малінка В.Є. при імітації досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001022 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий