Справа№ 646/9154/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судових засідань - Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», АКІБ «УкрСиббанк», про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2018 до Чевонозаводського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд, зокрема, визнати за ним право власності на: 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 ; 1/3 частку нежитлового приміщення, розташованого в АДРЕСА_2 ; 1/3 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0607 га, розташовану за адресою: Харківська область Харківський район, с/т Жовтневий; 1/3 частку автомобіля марки «DACIA SOLENZA», номерний знак НОМЕР_2 ; 1/3 частку автомобіля марки «PEUGEOT 307 SW», номерний знак НОМЕР_3 .

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті залишалась спадщина, що складається з: 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 ; нежитлового приміщення, розташованого в АДРЕСА_2 ; земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0607 га, розташованої за адресою: Харківська область Харківський район, с/т Жовтневий; автомобіля «DACIA SOLENZA» номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіля «PEUGEOT 307SW» номерний знак НОМЕР_4 . Спадкоємцями за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, на зазначене майно є позивач та відповідачі по справі ОСОБА_2 (дружина спадкодавця), ОСОБА_5 (дочка спадкодавця) - відповідач по справі. Бажаючи оформити свою частину спадщини, позивач у визначений законом строк, звернувся до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В подальшому оформити спадщину в нотаріальній конторі не зміг, оскільки документи, що підтверджують право власності на вищезазначене спадкове майно утримуються дружиною спадкодавця - ОСОБА_2 , яка категорично відмовилась надати їх для пред`явлення в нотаріальну контору та оформлення спадкових прав позивача. Тому нотаріусом була винесена постанова про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із чим останній змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.05.2019 витребувано від Першої Харківської державної нотаріальної контори спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 20.12.2019 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно передано на розгляд Київського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2020 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.

26.03.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 , в якому відповідач просить задовольнити вимоги позивача лише частково, в межах 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ; 1/6 частки нежитлового приміщення напівпідвалу № НОМЕР_5 в літері «А», загальною площею 68,5 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/6 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0607 га, яка розташована за адресою: Харківська область Харківський район, с/т Жовтневий; 1/6 частки автомобіля марки «DACIA SOLENZA», номерний знак НОМЕР_2 ; 1/6 частки автомобіля марки «PEUGEOT 307 SW», номерний знак НОМЕР_3 .

Позиція відповідача вмотивована тим, що 1986 року між ОСОБА_4 (спадкодавцем) та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Позивач, звертаючись із позовом до суду не врахував, що нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , обидва автомобілі та земельна ділянка перебувають у спільній сумісній власності спадкодавця та ОСОБА_2 , і частка у спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив іншого, не входить до складу спадщини і не включається до спадкової маси.

21.09.2020 у порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України від представника позивача за первісним позовом до суду надійшла заява, в якій останній просив визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на: 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ; 1/6 частки нежитлового приміщення напівпідвалу № НОМЕР_5 в літері «А», загальною площею 68,5 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/6 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0607 га, яка розташована за адресою: Харківська область Харківський район, с/т Жовтневий.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/6 частини автомобіля DACIA SOLENZA д/н НОМЕР_2 2003 року випуску 8980 (вісім дев`ятсот вісімдесят грн. 00 коп.); 1/6 автомобіля PEUGEOT 307SW д/н НОМЕР_6 року випуску 22830 (двадцять дві тисячі вісімсот тридцять грн. 00 коп.), а усього стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 компенсацію у сумі 31810,00 (тридцять одна тисяча вісімсот десять грн. 00 коп.).

26.10.2020 до суду надійшло клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому ОСОБА_2 просить припинити право власності ОСОБА_1 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , припинити право власності ОСОБА_1 на 1/6 частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на нежитлове приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.01.2021 прийнято до спільного розгляду в одному провадженні із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2021 підготовче провадження за вказаною цивільною справою закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 21.09.2021 змінено склад суду та визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. (на підставі Рішення Вищої ради правосуддя №1987/0/15-21 від 14.09.2021 «Про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку»).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності - прийнято до провадження судді Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М. та призначено підготовче засідання.

22.11.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2021 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - АКІБ «УкрСиббанк» (код: 09807750, м. Харків, просп. Московський, буд.60).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.11.2022 прийнято відмову від зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», АКІБ «УкрСиббанк», про визнання права власності, провадження в цій частині у справі закрито.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.11.2021 підготовче провадження за вказаною цивільною справою закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися у встановленому законом порядку, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судове засідання, призначене на 13.01.2023, не з`явилися, про місце та час проведення підготовчого засідання були повідомлені в установленому законом порядку. Представник ОСОБА_2 - адвокат Кравцов С.О. в поданому 22.11.2022 клопотанні про прийняття відмови від зустрічного позову, просив розгляд справи проводити без його участі та за відсутності ОСОБА_2 .

В судове засідання, призначене на 28.11.2022, відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи АТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вирішення спору на розсуд суду.

Представник третьої особи АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв та клопотань не надавав.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с. 42, т.1).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із:

- частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «Харківське міське БТІ» ХМР №1013727 від 22.11.2016 (а.с. 109, т.1);

- частки нежитлового приміщення напівпідвалу № НОМЕР_5 в літері «А», загальною площею 68,5 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу р.№1615 від 27.04.2007 (а.с. 110-111, т.1);

- частки земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0607 га, розташовану за адресою: Харківська область Харківський район, с/т Жовтневий, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №024714, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної влассності на землю за №1242 та виданий 18.03.2000 Покотилівкою селищною Радою народних депутатів (а.с. 106, т.1);

- автомобіля марки «DACIA SOLENZA» номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 24.03.2004 (а.с. 114, т.1);

автомобіля марки «PEUGEOT 307SW» номерний знак НОМЕР_4 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 (а.с. 114, т.1).

15.01.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Першої ХДНК із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 38, 40, т.1).

За заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Першою ХДНК була відкрита спадкова справа №13/2016 (а.с. 28, т.1).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_10 18.11.1986 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб, актовий запис №41 (а.с. 46, т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя народилася донька ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_11 , актовий запис №6998 (а.с. 47, т.1).

Згідно з даними, які містяться в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_12 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уклала шлюб із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 48, т.1).

11.03.2016 до Першої Харківської державної нотаріальної контори (далі - Перша ХДНК) надійшла заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_13 , є сином спадкодавця- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 54, т.1).

27.01.2018 нотаріусом Першої ХДНК винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 . Підстава- ненадання документів на нерухоме майно, що підтверджують належність: квартири за адресоюЯ: АДРЕСА_3 , нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки на території Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області с/т « Жовтневий» та транспортні засоби, ОСОБА_4 (а.с. 7, т.1).

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст.218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою( ч. 1,2 ст. 220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1222 ЦК України)

Відповідно до ст. 1268,1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу, згідно зі ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1278 ЦК частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до положень ст. 60 СК України (в редакції чинній на час набуття спадкового майна), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18).

Таким чином, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

Матеріалами справи підтверджено та не оспорювалося сторонами справи, що об`єкти спадкового майна були набуті за час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а тому належать до спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 2 ст.1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Суд зазначає, що суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини існує в межах строків, установлених ст.1270 ЦК України.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_4 за життя заповіт не склав, у зв`язку з чим, спадкування спадщини після його смерті здійснюється за законом, за правилами, встановленими нормами глави 86 книги шостої Цивільного кодексу України.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, в рівних частках (1/6), є: ОСОБА_1 (син ОСОБА_4 ), ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_4 ) та ОСОБА_3 (донька ОСОБА_10 ).

З матеріалів спадкової справи №13/2016, заведеної державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, копія якої міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що позивач та відповідачі є єдиними спадкоємицями за законом після смерті ОСОБА_4 . Як позивач, так і відповідачі прийняла спадщину, подавши в шестимісячний строк в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини і на підставі якої була заведена спадкова справа.

Судом встановлено, що 27.01.2018 державним нотаріусом Першої ХДНК винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 . Підстава- ненадання документів на нерухоме майно, що підтверджують належність: квартири за адресоюЯ: АДРЕСА_3 , нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки на території Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області с/т « Жовтневий» та транспортні засоби, ОСОБА_4

Зазначені дії приватного нотаріуса узгоджуються з положенням статей 46,49 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 4.14,4.15,4.18 пункту 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 20.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 285/20595, відповідно до яких видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України у пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, а також Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріусу у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає у позивача, як спадкоємця тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину- рухомого майна: автомобіля марки «DACIA SOLENZA» номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіля марки «PEUGEOT 307SW» номерний знак НОМЕР_4 .

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування.

З огляду на зазначене, те, що позивач в установленому законом порядку, шляхом отримання свідоцтва про права на спадщину за законом, позбавлений можливості реалізувати своє право власності на частку нерухомого майна (квартири, земельної ділянки, нежитлового приміщення), яку він прийняв у спадщину після смерті батька, ОСОБА_4 , суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове рухоме майно, позивач не заявляв.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача компенсацію вартості частки рухомого спадкового майна, суд зазначає наступне.

Частиною1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В силу ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 359/11363/15-ц (провадження № 61-16806св18) вказано, що "законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права".

А отже, існує розмежування між правом на спадщину, як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно, як на об`єкт нерухомого та рухомого майна.

В межах розгляду справи встановлено, що відповідачі у встановленому законом порядку спадщину прийняли, шляхом звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Разом з цим, на час розгляду даної справи, свідоцтв про право на спадщину ще не отримали та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на спадкове майно, а відтак не набули правового статусу співвласників спадкового майна, що давало б правові підстави для поділу цього майна в передбаченому законом порядку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що положення ст.13 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вище зазначалося, позивач, звертаючись до суду із даним позовом, прохав суд визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на частку нерухомого майна. Разом з цим, вимог щодо визнання права власності на частку рухомого майна, матеріальну компенсацію вартості якої прохає стягнути з відповідачів, позивач не заявляв.

Доказів отримання свідоцтва про право на спадщину на частку рухомого майна, зокрема: автомобіля марки «DACIA SOLENZA» номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіля марки «PEUGEOT 307SW» номерний знак НОМЕР_4 , матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, розглянувши справу в межах позовних вимог та встановивши неможливість на даний час поділу спадкового майна, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, що не позбавляє а ні позивача, а ні інших спадкоємців на поділ спадкового майна за наявності передбачених законом підстав.

Крім того, позивач не позбавлений права на оформлення права власності на частку спадкового рухомого майна у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса - в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», АКІБ «УкрСиббанк», про визнання права власності в порядку спадкування за законом,- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_14 , право власності в порядку спадкування за законом на:

- 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- 1/6 частки нежитлового приміщення напівпідвалу № НОМЕР_5 в літері «А», загальною площею 68,5 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/6 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0607 га, яка розташована за адресою: Харківська область Харківський район, с/т Жовтневий.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_14 , адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКП: НОМЕР_15 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідачка: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКП: НОМЕР_16 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д;

третя особа: АКІБ «УкрСиббанк» (Акціонерне товариство «УкрСиббанк»), , місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12.

Суддя - С.М. Лисиченко