1Справа № 335/980/23 2/335/926/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжяу складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Анісімової А.І., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне.

16.02.2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Ввідділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янко-Дніпровського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №11. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Відповідач не забезпечує матеріально свої дітей, має постійний дохід а тому має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів.

На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_3 , аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за шість місяців, які передують дню звернення з позовною заявою, а саме з 01.07.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 10.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не подавав.

У зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Представник позивача проти заочного розгляду не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 79, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 31.07.2021 року Кам`янсько-Дніпровський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 143.

Діти проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Факт перебування дітей на утриманні позивача відповідачем не спростовано.

На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом.

Згідно роз`яснень у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 є особою працездатного віку, даних щодо наявності на утриманні у відповідача інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб-інвалідів суду не надано, згідно довідки ДП «НАЕК» Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС» відповідач працевлаштований, отримує стабільний дохід, тому на думку суду, він має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з інтересів дітей та їх потреб на достатній рівень життя та розвитку, та, з урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 182, 183 СК України, враховуючи, що діти перебувають на утриманні матері, а відповідачем не надано доказів суду про надання матеріальної допомоги на їх утримання у добровільному порядку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є законними, обґрунтованими. Разом із тим, позов судом задовольняється частково з огляду на таке.

Згідно ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Проте позивач просить суд про стягнення аліментів за шість місяців до звернення до суду в порядку ст. 194 СК України.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

З аналізу даної статті, слід дійти висновку, що в ній йдеться про стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду. У виконавчому листі зазначається календарна дата, з якої належить примусово стягувати аліменти. Якщо тривалий час виконавчий документ не пред`являвся до виконання, аліменти можуть бути стягнуті виконавчою службою за минулий час, але не більш ніж за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

З огляду на вказані обставини, і те, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на підставі рішення суду не видавався, положення ч. 1 ст.194 ЦПК України, на які посилається позивач у позовній заяві застосуванню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимога про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги задоволенню не підлягають.

Встановлено, що вимога про стягнення аліментів за минулий час в порядку передбаченому ч. 2 ст. 191 СК позивачкою не пред`являлась і позивачка не надала належних та допустимих доказів щодо офіційного звернення до нього з питання стягнення аліментів за попередній час на утримання дітей ,а тому підстав для стягнення аліментів за минулий період немає.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, проте, підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з дня подачі позову до суду, тобто з 02.02.2023 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 18, 141, 247, 258, 264, 265, 268, 280, 285, 352-356 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.02.2023 року, і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23.03.2023 року. Повний текст рішення складено 24.03.2023 року.

Суддя Ю.В. Апаллонова