Справа № 604/984/22
Провадження № 2/604/41/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ), Скориківської об`єднаної територіальної громади (Скориківська сільська рада) (юридична адреса: вул. Б. Хмельницького, 1б, с. Скорики, Тернопільський район, Тернопільської області) про визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Драус О.О., яка здійснює представництво інтересів на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1041994 від 02 листопада 2022 року, звернулась до суду з позовом до Роттер Ерол, Скориківської об`єднаної територіальної громади, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_3 . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 . За цією адресою позивач зареєстрована, однак постійно проживає в місті Тернополі. В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з метою отримання інформації щодо укладення договору купівлі-продажу будинку, однак, нотаріус, оглянувши надані документи, повідомив позивачу, що оскільки майно набуте нею під час перебування у шлюбі, здійснення правочину можливе лише зі згоди її колишнього чоловіка. Шлюб між позивачем та ОСОБА_2 був зареєстрований 22 грудня 2005 року та 09 жовтня 2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розірваний. Однак, не дивлячись на те, що шлюб тривав майже десять років, у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували близько одного місяця. В цьому шлюбі позивачка та відповідач не мали ні спільних дітей, ні спільного майна, господарства та спільного побуту сторони не вели, у спірне будинковолодіння разом не приїжджали жодного разу. Разом з тим, факт належності житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 , підтверджується доказами, долученими до позовної заяви, зокрема Свідоцтвом про право власності, виданим 16.12.2009 року на підставі рішення виконкому Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. З огляду на наведені обставини, позивач проcить визнати зазначений вище будинок її особистою приватною власністю.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2022 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Драус О.О. не з`явилися, однак подали заяви, згідно з яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача Скориківської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно з якою просить справу розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час судового засідання належним чином повідомлявся, жодних заяв та клопотань до суду не подав.

Виходячи із вищенаведеного суд дійшов переконання про необхідність заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 16.12.2009 року на підставі рішення виконкому Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №67 від 22.10.2002 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25020415, виданим 13 січня 2010 року Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району, право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району від 03 жовтня 2022 року №242 та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 , будинок, загальною площею 79,5 м.кв, житловою площею 52,3 м.кв, належить ОСОБА_1 , свідоцтво про право власності НОМЕР_1 /16.12.09/.

Згідно рішення виконавчого комітету Скориківської сільської ради №67 від 22.10.2002 року за ОСОБА_1 встановлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , що вбачається з інформації №958, виданої 14 жовтня 2022 року архівним відділом Тернопільської області №5 на адвокатський запит.

Відповідно до інформації №959 архівного відділу Тернопільської області №5 від 18 жовтня 2022 року, по документах архівного фонду «Скориківська сільська рада» у господарських книгах села Скорики станом на 2004 рік значиться домогосподарство ОСОБА_1 , 1970 року народження, - голова домогосподарства, разом з нею проживали ОСОБА_3 , 1951 року народження, - батько, та ОСОБА_4 , 1952 року народження, - мати.

Враховуючи викладене, позивач вважала, що спірне будинковолодіння належало їй на підставі особистої приватної власності.

Як вбачається із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року у справі №607/6432/15-ц, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 22 грудня 2005 року, розірвано. Рішення вступило в законну силу 05.01.2016 року.

Таким чином, судом встановлено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 ОСОБА_1 зареєструвала 13 січня 2010 року, тобто в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З цього приводу Касаційний господарський суду Верховного суду України у постанові від 24 січня 2020 року №910/10987/18, дійшов висновку, що за змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Слід також відзначити, що спірне будинковолодіння було набуте у власність позивачем до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, на підставі рішення виконавчого комітету Скориківської сільської ради №67 від 22.10.2002 року.

Конструкція норми статті 22КпШС України та статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 , позивач набула в результаті відповідного рішення органів місцевого самоврядування, він не був створений спільними зусиллями чи спільною працею сторін, реєстрація права власності на спірне будинковолодіння була здійснена позивачем у 2010 році, однак фактично право власності виникло у 2002 році, тому позивач є його єдиним власником.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 263-265, 280, 289, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ), Скориківської об`єднаної територіальної громади (Скориківська сільська рада) (юридична адреса: вул. Б. Хмельницького, 1б, с. Скорики, Тернопільський район, Тернопільської області) про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право особистої приватної власності на житловий будинок, загальною площею 79,5 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м., з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданим 16.12.2009 року на підставі рішення виконкому Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №67 від 22.10.2002 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.Б. Сидорак