Справа № 595/1669/21
Провадження № 2/595/15/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Тхорик І.І.

за участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.

представника відповідача ОСОБА_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 адвоката Рекуша О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2021 року позивач ОСОБА_3 , яка водночас є законним представником неповнолітніх позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє представник адвокат Пасічник А.З., з урахуванням поданої 17 жовтня 2022 року заяви про зміну підстав позову, збільшення позовних вимог, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,про визнання права власності на спадкове майно та просять:

- визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 2/50 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_8 ;

- визнати за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 2/50 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 та 3/50 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті діда ОСОБА_9 ;

- визнати за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 2/50 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 ; 3/50 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті діда ОСОБА_9 .

Позовні вимоги мотивує тим, що 25 січня 2003 року вона, ОСОБА_3 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 . У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на 15 квітня 1991 року її чоловік, ОСОБА_8 був зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння, згідно записів погосподарської книги, відносилось до суспільної групи колгоспний двір. Відповідно, усі особи, які були зареєстровані у будинку станом на 15 квітня 1991 року є співвласниками будинку, частки кожного з яких є рівними. Так, станом на вказану дату, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_9 (свекор), ОСОБА_10 (свекруха), ОСОБА_6 (їхній син), ОСОБА_7 (їхня дочка), ОСОБА_8 (їхній син, чоловік позивачки). Кожен із вищеперелічених осіб є власником 1/5 частини вказаного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки, ОСОБА_8 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме, 1/5 частина будинку по АДРЕСА_1 . Заповіт останній не складав, тому його 1/5 частина у колгоспному дворі підлягає спадкуванню за законом. До спадкоємців першої черги, які на час смерті проживали і були зареєстровані разом з ним є: батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; дружина ОСОБА_3 ; діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Всі спадкоємці успадкували по 1/25 частці померлого і вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки фактично проживали разом та були зареєстровані у даному будинку. Після смерті ОСОБА_8 розмір часток співвласників змінився наступним чином: ОСОБА_9 1/5 + 1/25 = 6/25; ОСОБА_10 1/5 + 1/25 = 6/25; ОСОБА_6 1/5; ОСОБА_7 1/5; ОСОБА_3 1/25; ОСОБА_4 1/25; ОСОБА_5 1/25. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер свекор позивачки, ОСОБА_9 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме, 6/25 частини будинку по АДРЕСА_1 . Заповіт останній не складав, тому його 6/25 частини будинковолодіння у колгоспному дворі підлягає спадкуванню за законом. Його дружина, ОСОБА_10 є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, так як проживала і була зареєстрована з чоловіком на день його смерті. Крім того, діти його померлого сина, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , спадкують за правом представлення частку ОСОБА_13 , яку б успадкував їхній батько, ОСОБА_14 , якщо був би живий. Тобто, 6/25 частини будинку ОСОБА_9 спадкують по Ѕ ОСОБА_10 (3/25 частин) та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (3/25 разом або по 3/50 частині кожен). Після смерті ОСОБА_9 розмір часток співвласників змінився наступним чином: ОСОБА_10 6/25 + 3/25 = 9/25; ОСОБА_6 1/5; ОСОБА_7 1/5; ОСОБА_3 1/25; ОСОБА_4 1/25 + 3/50 = 1/10; ОСОБА_5 1/25 + 3/50 = 1/10. Після зведення часток співвласників до спільного знаменника їх частки виглядають наступним чином: ОСОБА_10 6/25 + 3/25 = 9/25 = 18/50; ОСОБА_6 1/5 = 10/50; ОСОБА_7 1/5 = 10/50; ОСОБА_3 1/25 = 2/50; ОСОБА_4 1/25 + 3/50 = 1/10 (2/50+3/50) = 5/50; ОСОБА_5 1/25 + 3/50 = 1/10 (2/50+3/50) = 5/50. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла свекруха позивачки, ОСОБА_10 . У копії спадкової справи міститься довідка від 22 серпня 2016 року №478, видана Космиринською сільським головою, у якій зазначається, що на момент смерті ОСОБА_9 разом з ним постійно проживали: дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_2 , внуки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 . Однак, інформація, яка зазначена у цій довідці не відповідає дійсності. Оскільки, з копії погосподарської книги за 20112015 роки вбачається, що у будинку по АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Вказує, що у довідці № 478 навіть не зазначено дружину померлого, ОСОБА_17 , як спадкоємця першої черги, хоча така проживала і була зареєстрована з ним до його смерті. Адже у довідці, що видається у зв`язку з оформленням спадщини, повинні зазначатися усі особи, які були зареєстровані та проживали з померлим. У зв`язку із цими розбіжностями, представником позивачів було подано до Золотопотіцької селищної ради адвокатський запит з проханням надати копію довідки від 22 серпня 2016 року № 478 та надати інформацію чи зареєстрована вона у журналі реєстрації вихідної документації. У відповідь, йому вказали, що копії виданих довідок не архівуються і не зберігаються, натомість журнали вхідної/вихідної документації зберігаються три роки. Отже, підтвердити чи дійсно така довідка видавалася ОСОБА_1 неможливо, а її зміст обґрунтовано ставиться під сумнів. Одночасно зазначає, що на адвокатський запит від 14 серпня 2022 року Золотопотіцькою селищною радою було видано інформацію про місце реєстрації ОСОБА_1 , її чоловіка та дітей станом на 07 жовтня 2013 року та копію будинкової книги, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована з 1994 року у будинку АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 зареєстрованим за тією ж адресою з 1995 року. Доказів, які б підтверджували інше місце проживання (у тому числі без реєстрації) немає. Відтак, достовірно стверджувати, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька неможливо. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження.

24 грудня 2021 року представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Рекуш О.Р. на адресу суду подав відзив на позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно, оскільки такі не підлягають до задоволення через їх безпідставність та необґрунтованість. Відзив вмотивований тим, що той факт, що спірне будинковолодіння було колгоспним двором нічим не доводиться, оскільки відсутні докази того, що голова двору ОСОБА_9 станом на 15 квітня 1991 року працював у колгоспі, а також те, що такий у зазначений час був членом колгоспу. Відтак, посилання позивачів на відомості, що містяться в погосподарській книзі є непідтвердженими документально іншими доказами. Крім того, звертає увагу на те, що такі відомості є невірними, оскільки вказують на те, що дружина голови двору ОСОБА_9 ОСОБА_10 станом на 15 квітня 1991 року працювала в колгоспі «Дністер», натомість вищевказана особа з 1986 року перебувала на пенсії, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_10 . Також зазначає, що померлий чоловік позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_8 не брав безпосередньо участь у будівництві оспорюваного будинковолодіння, оскільки останній народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , в той час коли будинок уже був збудований. Будівництво оспорюваного житлового будинку розпочалося після одруження ОСОБА_9 та ОСОБА_18 в 1957 році та завершилось в 1960 році. Окрім того, звертає увагу на те, що померлий чоловік позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_8 розпочав трудову діяльність в селянській спілці « ОСОБА_19 » 28 січня 1992 року та завершив 22 липня 1996 року, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_8 . Наведене свідчить про те, що ОСОБА_8 станом на 15 квітня 1991 року не працював в колгоспі та не був його членом. Також станом на вказану дату інші члени двору, а саме, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не працювали в колгоспі та не були його членами. Відтак, вважає, що позивачі помилково прийшли до висновку, що оспорюване будинковолодіння належало до суспільної групи господарств «колгоспний двір», оскільки таке було робітничим двором. Виходячи з наведеного, зазначає, що одноособовим власником оспорюваного будинковолодіння був ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що твердження позивачів про те, що останній не складав заповіт не відповідають дійсності, оскільки 11 березня 2009 року ОСОБА_9 склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І., відповідно до якого останній заповів все своє майно сину ОСОБА_6 , який є співвідповідачем по даній справі. Окрім того, звертає увагу, що станом на день смерті власника оспорюваного будинковолодіння ОСОБА_9 , позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не проживали разом з ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою Космиринським старостинським округом №2107 від 23 листопада 2021 року. Зважаючи на даний факт, позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9 в розумінні вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. За наведених обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року задоволено клопотання представника позивачів адвоката Пасічника А.З. про витребування доказів. Витребувано з Бучацького відділу державної реєстрації акту цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) наступні документи: копію актового запису про смерть ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; копію актового запису про смерть ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .Окрім того, витребувано у приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Іванів Лесі Ігорівни (вул.Підгаєцька,12, м.Бучач Чортківського району Тернопільської області) наступну інформацію: чи заводилась спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 Гнатківського ОСОБА_20 , якщо так, надати завірену належним чином копію спадкової справи; чи заводилась спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 Гнатківського ОСОБА_21 , якщо так, надати завірену належним чином копію спадкової справи.

14 липня 2022 року ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області задоволено клопотання представника позивачів адвоката Пасічника А.З. про витребування доказів: витребувано з Бучацької державної нотаріальної контори Тернопільської області, місцезнаходження: вул.Міцкевича,8, м.Бучач, Тернопільська область, належним чином засвідчену копію усієї спадкової справи номер у спадковому реєстрі: 60027236 (номер у нотаріуса 391/2016) після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

17 жовтня 2022 року представник позивачів адвокат Пасічник А.З. на адресу суду подав заяву про зміну підстав позову, збільшення позовних вимог та заміну неналежного відповідача ОСОБА_2 на третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2022 року задоволено клопотання представника позивачів адвоката Пасічника А.З. прийнято заяву представника позивачів, адвоката Пасічника А.З. про зміну підстав позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно. Вирішено в подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2

20 жовтня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 адвокат Рекуш О.Р. подав до суду відзив на змінену позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майнота призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник адвокат Пасічник А.З. у судове засідання не прибули.

Представник позивачів, адвокат Пасічник А.З. подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі позивачів та їх представника.

Відповідач ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, не повідомивши про причини неявки. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Федюшин О.М., а також третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не прибули.

Представник відповідача ОСОБА_1 та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 адвокат Рекуш О.Р., будучи присутнім у судовому засіданні, заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши представника відповідача та третьої особи, ознайомившись з матеріалами позову, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з довідки №421/01-24, виданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Іванів Л.І. 04 вересня 2021 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за правом представлення після смерті діда ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак їм в цьому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так, за даними довідок, виданих Золопотіцькою селищною радою 20.12.2022 за № 1174 та 23.12.2022 за Р №1124/2-09 та копії погосподарської книги №29, рахунок 634, вбачається, що двір в АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до колгоспного двору. Членом даного двору станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Законом України «Про власність» від 07 лютого 1991 року N 697-XII) були: ОСОБА_9 (голова двору), ОСОБА_10 (дружина), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_8 (син), ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 09.12.1989 (вибув) по 06.12.1991 (повернувся) перебував на службі в радянській армії.

Згідно записів у погосподарській книзі за 2016-2020 р.р., за ОСОБА_10 (свекрухою та бабусею, відповідно, позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ) рахувалась земельна ділянка, в тому числі й для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,63 га (0,55 га + 0,06 га).

Як слідує з відповіді КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» Бучацької міської ради Тернопільської області №262 від 21 липня 2021 року, на запит від 19 липня 2021 року №137, інформація щодо нерухомого майна, а саме: житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня, технічні паспорти не виготовлялися.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Згідно із Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з пунктом 9 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно із частиною другою статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.

Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Наведене узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі № 308/3775/14-ц та від 22.01.2019 у справі 713/1310/17-ц.

Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Частка непрацездатного і неповнолітнього члена колгоспного двору, як зазначено у статті 123 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року в редакції станом на 1991 рік, визначається, виходячи з рівного права всіх членів двору на їх спільне майно, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

Відтак, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на відповідній правовій підставі (кожен по 1/5 частині) набули право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , однак у визначеному законом порядку не оформили своє право власності на таке.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копії трудових книжок, а саме: трудову книжку серії НОМЕР_4 , заповнену на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , засвідчену Селянською спілкою «Дністер», відповідно до якої остання в період з 1953 року по 1986 рік працювала у СС «Дністер», виконувала «різні роботи»; трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_5 , заповнену 10 липня 1990 року на ім`я ОСОБА_8 , 1972 р.н., засвідчену Селянською спілкою «Галичина», відповідно до якої останній 28 січня 1992 року прийнятий на роботу шофером, звільнений 22 липня 1996 року, проте, такі не спростовують вищенаведених висновків суду. Натомість,інших належних і допустимих доказів щодо неправильного віднесення домогосподарства до суспільної групи «колгоспний двір», про що здійснено відповідні записи у погосподарській книзі, відповідачами суду не надано.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Космирин Бучацького району Тернопільської області, у віці 34 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Космиринською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 25 квітня 2006 року.

Як вбачається з вищенаведеного, спадкодавцю ОСОБА_8 належала 1/5 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , яка й підлягає спадкуванню.

Відповідно до довідки №941, виданої Космиринським старостинським округом Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області ОСОБА_3 01.06.2021, на час смерті чоловіка ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали такі члени сім`ї: ОСОБА_9 , 1933 р.н. (батько чоловіка), ОСОБА_10 , 1936 р.н. (мати чоловіка), ОСОБА_5 , 2004 р.н. (дочка), ОСОБА_4 , 2005 р.н. (син).

Як вбачається з копії погосподарської книги № НОМЕР_7 , рахунок НОМЕР_8 , в домогосподарстві в АДРЕСА_1 , станом на 2006 рік, були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_9 (голова домогосподарства), ОСОБА_10 (дружина), ОСОБА_8 (син, запис про якого викреслено), ОСОБА_3 (невістка), ОСОБА_5 (внука), ОСОБА_4 (внук).

Згідно довідки №1233, виданої старостою Космиринського старостинського округу Золотопотіцької селищної ради 08 липня 2021 року, заповіту ОСОБА_8 в реєстрі Космиринської сільської ради не знайдено.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №67412667 від 22 листопада 2021 року, наданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 Гнатківського ОСОБА_22 , спадкова справа не заводилась.

Крім того, той факт, що ОСОБА_3 була дружиною ОСОБА_8 , стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_9 , виданим повторно Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 02 червня 2021 року, відповідно до якого такі зареєстрували шлюб 25 січня 2003 року.

У шлюбі в ОСОБА_3 та ОСОБА_8 народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (свідоцтво серії НОМЕР_10 , повторно видане Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 07 листопада 2018 року) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (свідоцтво серії НОМЕР_11 , видане Космиринською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 26 грудня 2005 року).

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина за законом, у тому числі на належну йому 1/5 частину спірного житлового будинку. Спадщину прийняли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, після смерті ОСОБА_8 його частка в колгоспному дворі в розмірі 1/5 розподілилася в рівних частинах між його п`ятьма спадкоємцями за законом: батьком ОСОБА_9 , матір`ю ОСОБА_10 , дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , по 1/25 частці (1/5:5) кожному, якіотримали право на спадкування кожен на вказану частку у спірному будинковолодінні.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про визнання права власності за кожним із них по 3/50 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті діда ОСОБА_9 , то слід зазначити наступне.

Так, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Космирин Бучацького району Тернопільської області у віці 79 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 , виданим Космиринською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 08 жовтня 2013 року.

Ще за життя, ОСОБА_9 склав заповіт,зареєстрований в реєстрі за №764, посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. 11 березня 2009 року, відповідно до якого, усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_6 .

В судовому засіданні встановлено, що частка ОСОБА_9 в майні колгоспного двору, а саме в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 , збільшилася за рахунок успадкованої частки після смерті сина ОСОБА_8 і така в сукупності становить 6/25 (1/5 + 1/25). Проте спадкові права у встановленому законом порядку ОСОБА_9 за життя не оформив, помер.

За даними витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №18912844, виданого 11 березня 2009 року приватним нотаріусом Іванів Л.І., до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про заповіт №46537614, номер в реєстрі нотаріальних дій: 764, посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. 11.03.2009; заповідач: ОСОБА_9 , НОМЕР_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , с.Космирин Бучацького району Тернопільської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як слідує з наданих суду матеріалів, спадкоємець ОСОБА_9 - ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, станом на 07 жовтня 2013 року, із спадкодавцем за однією адресою не був зареєстрованим та спільно не проживав.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За наведених обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 не прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 Гнатківського ОСОБА_23 за заповітом.

Як слідує з облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки № 0031-1, в будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_10 , 1936 р.н., ОСОБА_3 , 1983 р.н., ОСОБА_5 , 2004 р.н., ОСОБА_4 , 2005 р.н.

Як вбачається з довідки №1418, виданої Космиринським старостинським округом Золотопотіцької селищної ради 26 липня 2021 року ОСОБА_3 , 1983 р.н., на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька чоловіка, ОСОБА_9 за адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_10 , 1936 р.н. (мати чоловіка), ОСОБА_5 , 2004 р.н. (дочка), ОСОБА_4 , 2005 р.н. (син).

Згідно довідки №2107, виданої Космиринським старостинським округом Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області 23 листопада 2021 року ОСОБА_1 , 1969 р.н., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та її діти, а саме, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані по АДРЕСА_1 , але не проживають, а проживають по АДРЕСА_1 з 15 березня 2009 року по даний час.

Як слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 16 червня 2022 року Бучацькою державною нотаріальною конторою за №69216931, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 Гнатківського ОСОБА_23 , відкрито спадкову справу номер у спадковому реєстрі 60027236, номер у нотаріуса: 391/2016; дата заведення 22 грудня 2016 року та видане свідоцтво про право на спадщину серія НВО №118078 від 22 грудня 2016 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 2002.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 №770 від 22 грудня 2016 року, з якою вона звернулася до Бучацької державної нотаріальної контори, така прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_9 , оскільки на момент смерті постійно проживала разом із спадкодавцем в с.Космирин Бучацького району Тернопільської області.

За даними довідки Космиринської сільської ради Бучацького району Тернопільської області № 478 від 22 серпня 2016 року, яка видавалась у зв`язку з оформленням спадщини, на момент смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із ним постійно проживали: дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_2 , внука ОСОБА_15 , внука ОСОБА_16 , внука ОСОБА_15 .

На ім`я ОСОБА_1 22 грудня 2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №2002, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_9 , на спадкове майно, земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0363, площею 1,1896 га, що розташована на території Космиринської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_9 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №358664, виданого Бучацькою райдержадміністрацією 21 грудня 2005 року.

За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №76851584, сформованого 23 грудня 2016 року державним реєстратором Бучацької державної нотаріальної контори Бучацького районного нотаріального округу Тернопільської області Максимович Л.В., за ОСОБА_1 зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:001:0363, площею 1,1896 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину серія та номер: 2002, видане 22 грудня 2016 року, ОСОБА_24 , державний нотаріус Бучацької державної нотаріальної контори.

Той факт, що ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_9 стверджується:

-даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_14 , повторно виданого Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 12 жовтня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_25 народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 , в графі «батько» записано ОСОБА_9 , «мати» ОСОБА_10 ;

- даними свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_15 , виданого Космиринською сільською радою народних депутатів Бучацького району Тернопільської області 22 жовтня 1994 року, відповідно до якого 22 жовтня 1994 року ОСОБА_25 уклала шлюб із ОСОБА_2 , після укладення шлюбу прізвище подружжя « ОСОБА_26 ».

Зважаючи на вищенаведені, досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що до першої черги спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 Гнатківського ОСОБА_23 належить дружина ОСОБА_10 та дочка ОСОБА_1 , які прийняли спадщину після смерті останнього, що підтвердила Космиринська сільська рада Бучацького району Тернорільської області у наданих суду довідках.

Що стосується тверджень позивача про те, що у довідці, виданій на ім`я ОСОБА_1 , викладено неправдиву інформацію щодо проживання останньої разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у зв`язку з цим на її ім`я неправомірно видано свідоцтво про право на спадщину, то суд такі відхиляє, оскільки з наданих суду матеріалів справи таких обставин не встановлено. Крім того, суду не надано відомостей, які б свідчили, що видане на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого батька останньої ОСОБА_9 , позивачами оспорювалось.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , як на підставу своїх порушених прав, посилалися на те, що відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України вони мають право на спадкування після смерті діда ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за правом представлення тієї частини спадщини, яка належала б їх батькові ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 34 роки в с. Космирин Бучацького району Тернопільської області.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18) зроблено висновок по застосуванню статті 1266 ЦК України та вказано, що «спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу)».

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України мають право на спадкування за правом представлення тієї частини спадщини, яка належала б їх батькові ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За приписами ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Таким чином, позивачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є такими, що прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 діда ОСОБА_9 на підставі ч. 4 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини були неповнолітніми.

Відтак, 6/25 частки будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали спадкодавцю ОСОБА_9 , після його смерті в порядку спадкування за законом розподіляється між його дружиною ОСОБА_10 та дочкою ОСОБА_1 , а також дітьми його померлого сина ОСОБА_8 - ОСОБА_5 , 2004 р.н., та ОСОБА_4 , 2005 р.н., які спадкують за правом представлення ту частку спадщини, яка належала б за законом їхньому батькові якщо б він був би живим на час відкриття спадщини, а саме: 6/25 спадкують по 1/3 частці ОСОБА_10 (2/25 частки), ОСОБА_1 (2/25 частки), ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , по 1/25 частці кожному (2/25 : 2 = 1/25).

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання за позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 права власності за кожним по 1/25 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також визнання права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/25 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за правом представлення після смерті діда ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 81, 258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/25 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Космирин Бучацького району Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/25 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 1/25 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті діда ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/25 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 1/25 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті діда ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 10 січня 2023 року.

Позивач 1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Позивач 2: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач 3: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_16 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_17 .

Суддя: І. І. Тхорик