Справа №760/1457/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі: головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря- Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Приватного нотаріуса Черленюх Людмили Василівни, ОСОБА_2 , 3-я особа:Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору недійсним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу /відступлення/ права вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року, укладений між ПАТ`Дельта Банк» та ТОВ »Фінансова компанія`Приватні інвестиції».

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер:52110470 від 30 квітня 2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В.,за яким ТОВ`Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що 27 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0.

За умовами договору позичальнику був наданий кредит в іноземній валюті в розмірі 150 000,00 доларів США під 12,30 % річних строком до 27 вересня 2017 року із сплатою позичальником процентів відповідно до графіку погашення кредиту щомісячно, не пізніше 25 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були нараховані проценти.

27 вересня 2006 року у якості забезпечення виконання зобов`язань боржника за Кредитним договором між нею та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір іпотеки №23646, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований за № 4504.

За договором купівлі-продажу прав вимоги від 8 грудня 2011 року правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» - ПАТ «УкрСиббанк» продав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги в якості кредитора до позичальників за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за договором, укладеним із ОСОБА_2

ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання за Кредитним договором, припинивши повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі.

Рішенням Дарницького районного суду від 25 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» 2 378 458, 72 гр. заборгованості за кредитним договором.

Рішення Дарницького районного суду набрало законної сили.

05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №2149/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., згідно з п. 2 якого новий кредитор набуває всі права кредитора за Основними договорами згідно реєстру у Додатку № 1.

Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшли всі права вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 вересня 2006 року року,укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма додатками та додатковими угодами, в тому числі договором іпотеки № 23646 від 27 вересня 2006 року, укладеним між нею та АКІБ «УкрСиббанк».

На день укладення Договору про відступлення прав вимоги сума заборгованості боржника за Кредитним договором становила: 115 208,93 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 236 674,96 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, що в гривневому еквіваленті складало сумарно 8 745 124,00 грн.

У зв`язку з цим у рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуло право власності на п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що право іпотеки припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

За таких обставин, з часу набрання законної сили рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року, припинені зобов`язання сторін по кредитному договору №0 від 27 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» та по укладеному у його забезпечення договору іпотеки №23646 від 27 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та нею, та припинена дія цих договорів.

Не дивлячись на те, що договори кредиту та іпотеки припинили свою дію, на їх підставі відповідачами - ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» незаконно укладено договір про купівлю - продаж (відступлення) права вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року.

Цивільним кодексом України передбачені правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.

Зокрема, ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин, припинення кредитного договору та договору іпотеки, вважає договір про відступлення права вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року недійсним.

З цих же підстав вважає недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуло право власності на п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

З урахуванням цього просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 20 січня 2022 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачм копію позовної заяви з додатками.

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву, а третій особі для надання пояснень.

З рекомендованих повідомлень вбачається, що надіслані судом документи відповідачами - ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та ПАТ «Дельта Банк» отримані 16 серпня 2022 року,а відповідачем ОСОБА_4 - 17 серпня 2022 року.

Конверт з документами, які направлялися на адресу відпповідаяа ОСОБА_2 , повернувся до суду без вручення за закінченням терміну зберігання.

02 вересня 2022 року до суду надійшов відзив відповідача - ТОВ`ФК`Приватні інвестиції», яким останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, який посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Шевченком Д.Г. та зареєстровано за № 2949, 2950.

У розділі 1 Договору сторони визначили, що права вимоги за кредитами - це всі права вимоги продавця (ПАТ «УкрСиббапк») в якості кредитодавця по відношенню до позичальників стосовно кредитів за кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ним, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами, а також прана вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення.

ПАТ «Дельта Банк» набуло всіх прав кредитодавця за Кредитним договором та всіх прав іпотекодержатсля за Договором іпотеки.

Крім того, Договір іпотеки 27 вересня 2006 року та Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року були предметом судового оскарження.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання правочинів недійсними.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 квітня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббапк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним Договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання неукладеним договору іпотеки та визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги.

Зазначеними судовими рішеннями підтверджено дійсність укладених договорів.

Крім того,зазначив, що заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року скасовано ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року.

Заборгованість за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року.

05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2149/К, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В.

Відповідно до умов Договору до ТОВ «Фінансова компаній «Приватні інвестиції» перейшли всі права вимоги, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 вересня 2006 року та Договором іпотеки № 23646 від 27 вересня 2006 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» па ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

Всупереч міркуванням позивачки чинне законодавство України не відносить рішення суду про стягнення заборгованості до підстав припинення основного зобов`язання чи його забезпечення.

Зауважує, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року не виконано, кредитна заборгованість не погашена.

Звернув увагу на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, згідно з якою рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідпошення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання.

До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та припиняє ні кредитного, ні забезпечувальних договорів.

Вважає такі висновки підставою для відмовив позові.

Щодо предмету спору звернув увагу на судову практику, викладену в постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 903/295/17 та від 05 квітня 2018 року у справі № 405/20/15-ц, згідно з якою позивач при зверненні до суду зобов`язаний довести наявність порушених його прав та законних інтересів.

Коли боржник не зазначає, які ж його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи оспорені), то визнання правочину недійсним, як спосіб захисту, не може бути застосовано.

З урахуванням того, що позивачка при зверненні до суду не зазначає, які саме її права є порушеними укладенням оспрюваного нею договору, обраний нею спосіб захисту не може бути застосований.

З урахуванням цього вважає, що товариство набуло право власності на квартиру в порядку, визначеному За коном України « Про іпотеку»

Зважаючи па порушення позичальником зобов`язань за Кредитним договором, в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» товариство 11 лютого 2020 року та 23 березня 2020 року зверталось до позичальника та до майнового поручителя із повідомленнями-вимогами, в яких було наголошено на необхідності повернення кредитних коштів та попереджено, що у разі невиконання вимоги кредитора буде звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Ці повідомлення-вимоги залишились без належного реагування, заборгованість за Кредитним договором не погашена.

У зв`язку з цим 30 квітня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» зареєструвала право власності ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Зважаючи, що для проведения державної реєстрації права власності приватному нотаріусу був наданий повний перелік необхідних документів, приватний нотаріус прийняла законне та обгрунтоване рішення про державну реєстрацію речового права.

З урахуванням цього просить у позові відмовити.

12 грудня 2022 року надійшли пояснення третьої особи-Фонду гарантування вкладів, в яких висловлено заперечення проти позову.

Вважає, що позивачка обрала неправильний спосіб захисту та не довела порушення своїх прав оспорюваним договором.

Зазначає, що з 05 жовтня 2015 року AT «Дельта Банк» перебуває у процедурі ліквідації, яка здійснюється у відповідності з положеннями спеціального закону, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

15 січня 2020 року через електронний майданчик оператора електронних торгів ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» відбувся відкритий електронний аукціон (торги) з продажу лоту № GL3N214751, а саме кредитного портфелю АТ «Дельта Банк», що складався, зокрема, з прав вимоги за 42 кредитними договорами, які забезпечені іпотекою.

Переможцем вказаного аукціону було визначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», що підтверджується Протоколом електронного аукціону №> UA-EA-2019-12-10-000005-b від 15 січня 2020 року, копія якого розміщена на у відкритому доступі на офіційній веб сторінці з проведення торгів за посиланням (https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-12-10-000005-Ь).

На підставі вказаного Протоколу, між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», як передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку», а також нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якими врегульовано порядок організації та продажу майна (активів) неплатоспроможного банку, було укладено Договір № 2149/К про відступлення прав вимоги, посвідчений 05 лютого 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернелюх Л.В. на підставі, в порядку та на умовах якого АТ «Дельта Банк» відступив на користь нового кредитора - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», належні банку, а новий кредитор набув право вимоги банку за Кредитним договором, а також похідними (забезпечувальним) до нього Іпотечним договором та Договором поруки.

Крім того, вважає, що даний спір має розглядатися господарським судом, оскільки сторонами за спірним правочином є юридичні особи і оспорюваний договір відступлення прав вимоги укладений між ними, як суб`єктами господарювання, та в ході проведення ними господарської діяльності.

Зазначив також, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Разом з тим позивачка, яка не є а ні стороною спірного правочину цесії, а ні стороною інших правочинів (кредитних договорів інших позичальників), права вимоги за якими відступалися за спірною цесією, взагалі не вказала та не обгрунтувала жодним чином, які саме її права та/або законні інтереси порушує спірний правочин та в який спосіб, що є підставою для відмови в позові.

Зазначив також, що на підставі ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Оскільки на підставі вказаного правочину одночасно з правом вимоги за основним зобов`язанням відбувався перехід прав вимоги й за акцесорними (похідними) зобов`язаннями щодо застави нерухомого майна, останній було укладено в нотаріальній формі.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Чинним законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно.

Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесіїї.

Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору.

Враховуючи ці обставини, просить у позові відмовити.

Решта відповідачів відзив на позов не подали, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ч.ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.11 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом встановлено, що 27 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 150 000,00 доларів США під 12,30 % річних строком до 27 вересня 2017 року.

27 вересня 2006 року у якості забезпечення виконання зобов`язань боржника за Кредитним договором між банком та позивачкою був укладений Договір іпотеки №23646, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований за № 4504.

08 грудня 2011 року право вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами ПАТ "УкрСиббанк"/ правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» / продав ПАТ «Дельта Банк».

Судом встановлено та не заперечується позивачкою, позичальник ОСОБА_2 умови договору не виконала, кредит не повернула.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ »Дельта Банк» було стягнуто 2 378 458, 72 гр. заборгованості за кредитним договором.

Вказане рішення в подальшому було переглянуто судом і рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року заборгованість за умовами договору була стягнута на користь банку.

Встановлено також, що 02 березня 2015 року на підставі Постанови Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02 березня 2015 №51 про запровадження тимчасової адміністрації в банку та призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

15 січня 2020 року на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» через електронний майданчик оператора електронних торгів ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» відбувся відкритий електронний аукціон (торги) з продажу лоту № GL3N214751, а саме кредитного портфелю АТ «Дельта Банк», що складався, зокрема, з прав вимоги за 42 кредитними договорами, які забезпечені іпотекою.

Переможцем вказаного аукціону Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-12-10-000005-b від 15 січня 2020 року було визначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

На підставі даного Протоколу 05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №2149/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В.

Відповідно до умов Договору до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшли всі права вимоги, в тому числі за: договором про надання споживчого кредиту №0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма додатками та додатковими угодами, в тому числі договором іпотеки № 23646 від 27 вересня 2006 року, укладеним з позивачкою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.24 Закону Українни « Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Дані вимоги закону при укладенні Договору факторингу №2149/к від 05 лютого 2020 року між ПАТ`Дельта Банк» та ТОВ`Фінансова компанія «Приватні інвестиції» були виконані.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного суду, висловленої в постанові в справі № 638/22396/14 від 10 листопада 2020 року, за змістом ст.ст.1077, 1079 ЦК України та ч.5 ст.5 Закону України « Про банки і банківську діяльність» договір факторингу зачіпає інтереси трьох сторін: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором.

В постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові в справі № 346/305/19 від 08 червня 2021 року зазначено, що продаж і відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення у процедурі ліквідації банку може відбутись на конкурсних засадах на користь будь - якої особи.

Відповідно до ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України « Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Тобто, звернення стягнення на предмет застави повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки в такому випадку ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України.

Таким чином суд вважає, що ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості, яке не виконане до цього часу, не припиняє зобов`язання позичальника за умовами кредитного договору та не є перешкодою для обрання кредитором такого способу свого захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, відповідно до позиції Верховного суду. викладеної в постанові Великої Палати № 361/7543/17 від 19 травня 2020 року наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, захисту у судовому порядку підлягає порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

З урахуванням приведеного вище суд вважає, що права позивачки оспорюваним нею договором порушені не були і не могли бути порушені, доказів їх порушення нею при зверненні до суду не надано, а тому підстави для задоволення її вимог відсутні.

Керуючись ст.ст.15, 16, 203, 215, 512, 514, 1077, 1079 ЦК України, ст.ст.12, 76, 77, 79, 87, 89, 94, 178, 223, 258-259, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Приватного нотаріуса Черленюх Людмили Василівни, ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва