Справа № 482/461/22
Номер провадження 2/482/201/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2023 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Баранкевич В.О., секретар судового засідання Єфімова О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 05.01.1979 року вона разом з відповідачем зареєстрували шлюб, проте сімейне життя між ними не склалося через постійні сварки, непорозуміння та різні погляди на сімейні відносини та різне ставлення до сімейних цінностей. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями, вів аморальний спосіб життя. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, дітей від шлюбу сторони не мають, а тому позивачка просила суд про розірвання шлюбу.

Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.01.1979 року (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , місце реєстрації: Вознесенський міськвідділ ЗАГС Миколаївської області, актовий запис № 1 від 05.01.1979 року).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України.

Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу, відсутність заперечень проти цього від відповідача, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У своїй позовній заяві та окремо позивачка не просила суд про відновлення її дошлюбного прізвища, після розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 142, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 05 січня 1979 року, Вознесенським міськвідділом ЗАГС Миколаївської області, актовий запис № 1, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище, набуте в шлюбі - " ОСОБА_1 ".

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) гривень судового збору, сплаченого при подачі позову.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову відповідно до фіскального чеку АТ «Укрпошта» № платежу від 04.07.2022 року, що становить 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий В.О. Баранкевич