ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 березня 2023 року м. Чернівці Справа № 727/2903/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Лисака І.Н., Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління», Департаменту транспорту та окремих питань комунального господарства Чернівецької міської ради про скасування наказів, зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату і інші платежі, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а також клопотання про поновлення строку на його апеляційне оскарження, в обґрунтування якого вказує, що рішення від 26.12.2022 року отримано ним в суді 15.02.2023 року, що підтверджується копією заяви, саму скаргу подано до суду 14.03.2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

В силу ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з копії рішення суду, воно датоване 26.12.2022 року, повний текст виготовлено 04.01.2023 року, однак його копію позивачем отримано в Провадження №22-ц/822/306/23

приміщені суду тільки 15.02.2023 року, апеляційну скаргу подано до суду 14.03.2023 року, тобто в строки, передбачені ст.354 ЦПК України.

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в обґрунтування клопотання причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення щодо основного рішення у цій справі слід визнати поважними та такими, що підтверджені матеріалами справи й поновити апелянту вказаний процесуальний строк, оскільки такий строк пропущено з незалежних від апелянта обставин.

Однак, апеляційне провадження у вказаній справі не може бути відкрито, оскільки апеляційна скарга подана з порушенням вимог п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, яка передбачає, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги та тексту оскаржуваного рішення позивачем заявлено вимоги як майнового (зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити середній заробіток за увесь час затримки належних сум йому при звільненні), так і немайнового характеру (зобов`язання відповідачів встановити передбачений законодавством розмір посадового окладу та здійснити перерахунок із виплатою різниці та скасування наказів у зв`язку із безпідставністю).

В силу ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено ст.117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу.

А тому пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ (в усіх судових інстанціях).

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16.

Частиною 1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В силу п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а ставка майнового характеру у відповідності до п.п.1.2 п.1 ч.2 ст.4 вказаного закону складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при зверненні до суду з позовом позивач мав сплатити 992,40 грн х 3 = 2977,20 грн.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в сумі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, оплаті підлягає судовий збір у розмірі 4465,80 грн за наступними реквізитами: рахунок: UA0024405; отримувач коштів Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, банк отримувача коштів Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101 призначення платежу судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду, назва суду Чернівецький апеляційний суд.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням строку п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для виправлення зазначеного вище недоліку, подавши до апеляційного суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись ст.ст.126, 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2022 року залишити без руху.

Для усунення недоліків надати ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали, про що повідомити останнього.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Лисак І.Н.

Литвинюк І.М.

Перепелюк І.Б.