Справа №336/1488/23
Провадження№6/336/41/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Бублій Є.А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, -

встановив:

Представник заявника Шрамович В.І., посилаючись на ст.ст. 104, 512, 514, 516 ЦК України та ст.ст. 442,446 ЦПК України, звернувся до суду з заявою, в якій просив постановити ухвалу, якою замінити стягувача у виконавчому провадженні №64080152, яке відкрито та перебуває на виконанні у приватного виконавця Табінського О.В. від 28.12.2020 року з АТ «ОТП БАНК» на ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у зв`язку з переходом до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» прав кредитора за Кредитним договором № від 21.06.2019, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 .

До заяви додано копії наступних документів: Договору факторингу №20/07/22 від 20.07.2022, Акту приймання-передачі реєстру Боржників №2 по Договору факторингу №20/07/22 від 20.07.2022, реєстру боржників №2, витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження, довіреності №11 від 04.01.2023 на представника Товариства, списку №15.02.2023 реєстру направлення поштових відправлень рекомендованим листом.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд прийшов до наступного висновку.

Заява подана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» Шрамовичем Вадимом Ігоровичем, звернена до первісного позивача: Акціонерного товариства «ОТП БАНК», Боржника: ОСОБА_1 , Приватного виконавця Табінського Олега Володимировича, подана до суду для заміни стягувача на підставі ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження. Суд замінює таку сторону її правонаступником.(ст.442 ЦПК України)

Відповідно до ч.2 ст. 442 ЦПК України, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч.2 ст.442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Отже, сторонами справи щодо заміни сторони у виконавчому провадженні є заявник (як правонаступник), первісний стягувач, боржник і державний/приватний виконавець.

Стаття 442 ЦПК України, яка визначає порядок заміни сторони виконавчого провадження, розміщена в розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» Цивільного процесуального кодексу України, тобто відноситься до заяв, які подаються на стадії виконання судового рішення.

Заява про заміну сторони у виконавчому провадженні є заявою по суті справи, до якої в силу ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються загальні вимоги до форми, змісту позовної заяви та правила стосовно подання документів, що додаються до позовної заяви, які містять положення ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а також положення ст. 183 ЦПК України.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України «Про деякі правові аспекти заміні сторони виконавчого провадження», у випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, який пред`явлено до державної виконавчої служби-приватного виконавця, стороні необхідно звернутися до суду з письмовою заявою про заміну сторони у виконавчому написі. До такої заяви зазвичай додаються докази того, що юридична особа являється правонаступником тієї юридичної особи, яка вибула (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, копії протоколів зборів тощо).

Заява про заміну сторони у виконавчому провадженні має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви встановлені ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За змістом положень частин другої, четвертої статті 183 ЦПК України письмову заяву (клопотання, заперечення) суд повертає заявнику без розгляду, якщо її подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті.

Вимога про надання доказів надіслання заяви, скарги, клопотання чи заперечення (надання) іншим учасникам справи (провадження) стосується подання таких на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділи VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України).

Оскільки нормами ЦПК України передбачений обмежений строк для розгляду заяви про заміну стягувача, необхідною передумовою дотримання судом основних засад цивільного судочинства під час розгляду зазначеної категорії справ є направлення заявником учасникам справи тексту самої заяви та доказів на підтвердження викладених в ній обставин, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про наявність такої заяви для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та можливості підготовити свої пояснення (заперечення) на неї.

Таким чином, неотримання учасниками справи копії заяви про заміну сторони виконавчого провадження порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасників справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

За змістом Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, належним доказом направлення копії заяви з додатком іншим учасникам судового процесу є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення, або оригінал опису вкладення, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта, заповнений відповідно до переліку додатків, долучених до заяви.

Представником заявника долучено до матеріалів заяви копію Списку №15.02.2023 реєстру направлення поштових відправлень рекомендованим листом, з якого вбачається, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» 15.02.2023 на адресу фізичних осіб та юридичних установ, зазначених у списку, було направлено поштову кореспонденцію. Серед осіб, зазначених у списку наявні: Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, АТ «ОТП БАНК», ОСОБА_1 та приватний виконавець Табінський О.В.

Проте, вказаний документ не містить інформації, які саме документи було надіслано вказаним адресатам.

Долучення до заяви копі лише самого списку адресатів без долучення до нього рекомендованого повідомлення про вручення із штриховим кодовим ідентифікатором, описом внутрішнього вкладення, або копії конверта, у якому направлялася заява, не є належним доказом надіслання саме вказаної заяви та долучених до неї документів.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловленою у постанові від 06.09.2022 у справі №160/16980/20.

Учасники справи не повинні бути позбавлені процесуального права на інформацію про подану заявником скаргу до суду.

Крім того, у заяві стороною по справі зазначено приватного виконавця Табінського О.В. Проте, матеріали справи не містять інформації стосовно того, приватним виконавцем якого виконавчого округу є вказана особа, а також його повних анкетних даних, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру приватних виконавців України.

Крім того, відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява (в нашому випадку - скарга) повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Також, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, звертаючись з вказаною заявою до суду представник заявника зазначив, що «28 грудня 2020 року приватним виконавцем Табінським О.В. на підставі виконавчого напису від 15.01.2021 року було відкрито виконавче провадження №64080152, яке передбачає стягнути на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (надалі - AT «ОТП БАНК»), заборгованість, що виникла за Кредитним договором № від 21.06.2019 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , в розмірі 21105,69 грн. 20 липня 2022 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») було укладено договір факторингу №20/07/22, згідно якого Товариство набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками банку, у тому числі і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 21.06.2019 року».

В обґрунтування вказаного, представником ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не надано жодного документу, як то: спірного виконавчого напису, доказів того, що вказаний виконавчий напис не визнано рішенням суду таким, що не підлягає виконанню, копії постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження саме по вказаному виконавчому напису, копії кредитного договору№ від 21.06.2019, тощо.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.97 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Крім того, вважаю за необхідне зазначити наступне.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення», яким Закон України «Про виконавче провадження» доповнено положеннями, що до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій,забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є російська федерація або такі особи: громадяни російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є російська федерація, громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян російської федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни російської федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни російської федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Представником заявника не надано докази, зокрема Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підтвердження дотримання вимог Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення».

Відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

При цьому, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню зі заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

За таких обставин, подана в порядку судового контролю заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні повертається заявнику як така, що подана без додержання вимог ч.2 ст.183 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 260, 442 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № 64080152 - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова