П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року м. Київ

Справа № 756/9569/21

Провадження: № 22-ц/824/2756/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Соколової В. В., Нежури В. А.,

секретар Івасенко І. А.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Васильчук Світлани Станіславівни в інтересах ОСОБА_1

на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ткач М. М.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності,

у с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, обґрунтувавши його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 1288/2014. Вона, позивач є рідною донькою померлого та у відповідності до ст. 1214 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім неї, ОСОБА_2 , ще одним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 , яка теж звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час ознайомлення з матеріалами спадкової справи нею встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_3 з відповідачкою, на її, ОСОБА_1 , ім`я було зареєстровано квартиру АДРЕСА_1 , в якій був зареєстрований померлий разом із відповідачкою. Оскільки вищевказана квартира в розумінні ст. 60 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя померлого та його дружини, то померлому належала на праві спільної сумісної власності 1/2 частина вищевказаної квартири, яка фактично є спадковим майном після смерті померлого. 09.02.2021 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак державним нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з не поданням правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За викладених обставин, просила суд встановити факт належності померлому ОСОБА_3 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що перебувала у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності відмовлено.

У жовтні 2022 року адвокат Васильчук С. С. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просила стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 56 000,00 грн. На обґрунтування доводів заяви надала договір про надання правової допомоги №09-09/21 від 09.09.2021 року та акт наданих послуг №1 до договору.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року заяву адвоката Васильчук С. С. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Ухвалено у справі додаткове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

У решті вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, адвокат Васильчук С. С. в інтересах ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач у справі не подавала клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Відмітила, що згідно вимог ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також вказала на те, що суд не має права вирішувати питання щодо зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, які підлягають розподілу, з власної ініціативи. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.12.2018 року у справі №910/4881/18, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок неспівмірності. Окрім того, відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі №922/619/18, суд не наділений повноваженнями, а відповідно не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи. Також судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано в чому саме полягає невідповідність заявлених витрат на правову допомогу критеріям розумності.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 13 січня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги та зазначила, що тривалий час перебуває поза межами України, про що представник відповідачки була обізнана. Вказувала, що заяви про ухвалення додаткового рішення не отримувала, заявлений відповідачкою розмір витрат на правничу допомогу є значним для неї та не відповідає критерію розумності. Також вказала, що у відзиві на позов адвокат Васильчук С. С. орієнтовний розмір судових витрат визначила у сумі 20 000 грн. Зважаючи на те, що адвокат Васильчук С. С. перебуває у родинних відносинах з відповідачкою ОСОБА_1 , вважала заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 56 000 грн спробою звести рахунки. Просила додаткове рішення залишити без змін.

В судовому засіданні адвокат Васильчук С. С. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, звертаючись до суду із відзивом на позовну заяву, ОСОБА_1 зазначила орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Порушивши питання про ухвалення додаткового рішення, відповідачка на обґрунтування своїх вимог про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 56 000 грн, надала суду договір про надання правової допомоги № 09-09/21 від 09.09.2021 року, укладений між адвокатом Васильчук С.С. та ОСОБА_1., акт наданих послуг від 28.09.2022 року № 1 до договору про надання правової допомоги від 09.09.2021 року № 09-09/21.

У п.6.1. договору про надання правової допомоги № 09-09/21 від 09.09.2021року сторони узгодили, що вартість послуг адвоката визначатиметься сторонами відповідно до актів наданих послуг на договірних засадах та залежатиме від обсягу затраченого адвокатом часу, складності доручень і узгодженої сторонами орієнтованої вартості послуг у розмірі: 2000 грн. за одну годину кваліфікованої роботи адвоката; 1000 грн. за одну годину технічної роботи адвоката.

Оплата наданих послуг здійснюється клієнтом протягом 45 календарних днів після підписання відповідного акту наданих послуг (п.6.3. договору).

Відповідно до п.1 акта наданих послуг №1 від 28.09.2022 до договору про надання правової допомоги від 09.09.2021 №09-09/21, підписаного між адвокатом Васильчук С.С. та ОСОБА_1. зазначено, що адвокат за період з 09.09.2021 по 28.09.2022 надав клієнту відповідно до умов договору про надання правової допомоги перелік послуг витративши 20,5 годин часу кваліфікованої роботи та 15 годин часу технічної роботи. Загальна вартість наданих послуг становить 56 000 грн без ПДВ.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення частково, суд першої інстанції виходив із того, що відображена у наданих відповідачкою доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) і її складності не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому вважав співмірним та обґрунтованим розмір судових витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 , у сумі 10 000 грн.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-четвертої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц, від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16.

Матеріали справи свідчать, що ні позивачкою, ні її представником адвокатом Шевченком В.С. під час розгляду справи судом першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавалось. Відповідь на відзив на позовну заяву не містить жодних заперечень щодо зазначеного відповідачкою орієнтовного розміру судових витрат на правничу допомогу (20 000 грн), які вона планує понести у зв`язку з розглядом вказаної справи у суді.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги слід вказати і на те, що відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Тобто, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як свідчать матеріали справи, позивачка ОСОБА_2 не була обізнана із поданою відповідачкою заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, оскільки перебувала поза межами України.

Про такі обставини ОСОБА_2 повідомила суду у свої письмових поясненнях, які за згодою адвоката Васильчук С.С. в інтересах ОСОБА_1 та згодою адвоката Шевченка В.С. в інтересах ОСОБА_2 були долучені до матеріалів справи 23.09.2022 року (т. 2 а.с. 27,28,72,73).

В той же час, будучи обізнаною з такими обставинами, адвокат Васильчук С. С. в інтересах ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, копію вказаної заяви із зазначенням розміру витрат на правничу допомогу у сумі 56 000 грн направила лише позивачці ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 89).

Неналежне повідомлення позивачки про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення, що позбавило її права на участь у судовому засіданні та надання відповідних пояснень чи заперечень щодо порушеного адвокатом відповідача питання.

У зв`язку з наведеним, таке порушене право позивачки підлягає відновленню шляхом вирішення питання обґрунтованості розміру заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи судом апеляційної інстанції.

При цьому слід зазначити, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом сторони послуг, складності справи, а також підтвердженості таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18).

Обґрунтовуючи збільшення розміру витрат на правничу допомогу з 20 000 грн, що заявлений в першій заяві по суті, до 56 000 грн, адвокат Васильчук С.С. в інтересах ОСОБА_1 посилалась на те, що до закінчення судових дебатів нею було зроблено відповідну заяву про надання доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Також вказано про те, що розмір судових витрат на правову допомогу збільшився до такого розміру внаслідок великої кількості судових засідань у справі та додатково зробленої роботи, виконання якої було необхідним, проте не передбачалося при здійсненні попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно акту наданих послуг № 1 від 28.09.2021 року, адвокатом Васильчук С. С. відповідачці ОСОБА_1 були надана наступні послуги:

аналіз позову з додатками у справі № 756/9569/21 на ризики для майна клієнта (1 год. кваліфікованої роботи адвоката - 2000 грн);

спілкування з клієнтом щодо заявлених позовних вимог у справі, з`ясування фактичних обставин сімейного життя з ОСОБА_3 та історії набутого майна, консультування щодо алгоритму захисту його прав та інтересів (2 год. кваліфікованої роботи адвоката/1 год. технічної роботи адвоката - 5000 грн);

участь в судовому засіданні 21.09.2021 року, включаючи час на проїзд та очікування судового засідання (0,5 год. кваліфікованої роботи адвоката/1 год. технічної роботи адвоката - 2000 грн);

збір та аналіз правовстановлюючих та інших документів щодо майна клієнта та ОСОБА_3 (1 год. кваліфікованої роботи адвоката - 2 000 грн);

підготовка та подання до ДПС України адвокатського запиту в інтересах клієнта щодо доходів ОСОБА_3 за період подружнього життя (0,5 год кваліфікованої роботи адвоката/0,5 год. технічної роботи адвоката - 1500 грн);

аналіз нормативної бази та судової практики щодо статусу майна набутого до шлюбу, але приватизованого під час шлюбу (0,5 год. технічної роботи адвоката - 500 грн);

підготовка та обґрунтування клопотання про виклик свідків (1 год. кваліфікованої роботи адвоката - 2 000 грн);

підготовка та обґрунтування клопотання про витребування доказів (1 год. кваліфікованої роботи адвоката - 2 000 грн);

підготовка та подання до суду відзиву на позов (3 год. кваліфікованої роботи адвоката/1 год. технічної роботи адвоката - 7000 грн);

підготовка та направлення копії відзиву з додатками іншим учасниками справи (0,5 год. технічної роботи адвоката - 500 грн);

участь в судовому засіданні 02.11.2021 року, включаючи час на проїзд та очікування судового засідання (0,5 год. кваліфікованої роботи адвоката/1,5 год. технічної роботи адвоката - 2500 грн);

участь в судовому засіданні 13.12.2021 року, включаючи час на проїзд та очікування судового засідання (1 год. кваліфікованої роботи адвоката/1 год. технічної роботи адвоката - 3000 грн);

участь в судовому засіданні 18.02.2022 року, включаючи час на проїзд та очікування судового засідання (1 год. кваліфікованої роботи адвоката/1 год. технічної роботи адвоката - 3000 грн);

участь в судовому засіданні 06.07.2022 року, включаючи час на проїзд та очікування судового засідання (1 год. кваліфікованої роботи адвоката/1 год. технічної роботи адвоката - 3000 грн);

участь в судовому засіданні 01.09.2022 року, включаючи час, витрачений на підготовку питань для свідків, час на проїзд та очікування судового засідання (4 год. кваліфікованої роботи адвоката/1 год. технічної роботи адвоката - 10 000 грн);

підготовка стенограми аудіо запису судового засідання 01.09.2022 року, аналіз показань свідків, збір та копіювання спростовуючи покази свідків доказів, підготовка письмових пояснень на судові дебати з додатками (1 год. кваліфікованої роботи адвоката/3 год. технічної роботи адвоката - 5 000 грн);

участь в судовому засіданні 23.09.2022 року, включаючи час на проїзд та очікування судового засідання (1 год. кваліфікованої роботи адвоката/1 год. технічної роботи адвоката - 3 000 грн);

підготовка заяви про розподіл судових витратучасть в судовому засіданні 01.09.2022 року (1 год. кваліфікованої роботи адвоката - 2 000 грн).

Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих відповідачу адвокатом послуг, а також подані документи, колегія суддів доходить висновку, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг і часом, витраченим на виконання відповідних робіт, з огляду на таке.

Послуги адвоката щодо аналізу позовної заяви, консультування клієнта, проведення правового аналізу наданих клієнтом документів, аналізу законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, вивчення судової практики, формування позиції, яка оцінені адвокатом у розмірі 9 500 грн, є неспівмірними із складністю справи, її тривалістю та наданим адвокатом послуг, затраченим часом на наданням таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи), оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають встановлення та дослідження великої кількості фактичних обставин справи і доказів, якими ці обставини обґрунтовуються; представник позивача не подавав значної кількості письмових заяв/клопотань при розгляді справи.

Що стосується оцінки таких послуг, як підготовка та подання адвокатського запиту, клопотань про виклик свідків і витребування доказів, відзиву на позов, заяви про розподіл судових витрат та вартістю 15 000,00 грн, на які адвокат витратив 8,5 годин, то вони, на думку колегії суддів, є непідтвердженими, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їх розміру у розумінні частини третьої статті 141 ЦПК України та не є співмірними зі складністю справи.

Не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, необхідності та значимості таких дій у справі як підготовка стенограми аудіозапису судового засідання, аналіз показань свідків, збір та копіювання доказів, підготовка письмових пояснень вартістю 5 000 грн.

Необґрунтованою та такою, що не відповідає складності справі, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є участь адвоката у 7 судових засіданнях вартістю 26 500 грн.

Отже, ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності таких робіт та значимості таких дій у справі, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру до суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а саме, до 20 000 грн.

Суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про зменшення розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, однак не звернув уваги на те, що ЦПК України не передбачає права суду з власної ініціативи входити в обговорення питання співмірності таких витрат без відповідного клопотання іншої сторони.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на вищенаведене рішення, додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року слід змінити, збільшити розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 10 00 грн до 20 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Васильчук Світлани Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року змінити.

Збільшити розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 10 00 грн до 20 000 (двадцяти тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 березня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. В. Соколова

В. А. Нежура