Ухвала

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 335/10251/20

провадження № 61-10106св22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув заяву судді-доповідача Білоконь Олени Валеріївни про самовідвід від участі у розгляді справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що Державою Україна порушено її права на доступ до правосуддя та конституційні гарантії на захист від незаконного звільнення. Такі порушення, за її твердженням, були спричинені внаслідок зупинення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року у справі № 335/1896/15-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») про встановлення факту порушення права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яким її позовні вимоги було задоволено частково.

Позивач вказала, що суд порушив строки розгляду цієї справи, оскільки розглядав її у касаційному порядку два роки замість одного місяця. За час перебування справи на розгляді у суді касаційної інстанції активи ПАТ «Банк Форум» були продані, а банк припинено. Держава у свою чергу не виявила свою владу для впливу на судову систему, для організації останньої так, щоб у кожній конкретній справі, зокрема і у цивільній справі № 335/1896/15-ц, гарантія держави щодо здійснення справедливого судочинства упродовж розумного строку та гарантія обов`язкового виконання судового рішення, яке є складовою права на справедливий судовий захист, не були ілюзорними.

Позивач вважає, що внаслідок зазначеного було порушено її право на судовий захист, складовою якого є обов`язкове виконання рішення суду, що набрало законної сили, внаслідок чого їй завдано майнові збитки у розмірі не стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 144 998,56 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, які вона могла б реально одержати, якби Держава Україна не порушила право позивача на судовий захист. Внаслідок безпідставного зупинення виконання вказаного судового рішення та тривалого розгляду справи, інфляційні втрати за період з 22 травня 2017 року до 09 травня 2021 року складають 386 924,52 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ці судові рішення, в якій просила їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі.

20 лютого 2023 року суддя Білоконь О. В. заявила самовідвід із підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Вирішуючи питання про самовідвід судді, Верховний Суд виходить з наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші підстави, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Європейський суд з прав людини наголосив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Установлено, що справа № 335/1896/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про встановлення факту порушення права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди 24 квітня 2018 року була передана з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Після передання справи до Верховного Суду суддя Білоконь О. В. була суддею-доповідачем у цій справі, де зокрема вчиняла процесуальні дії, необхідні для її розгляду, у тому числі розглядала заяви ОСОБА_1 про відвід судді та колегії суддів, та висловлювала свою правову позицію по суті справи, за наслідком розгляду якої постановою Верховного Суду від 08 травня 2019 року була направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене та з метою недопущення сумніву сторін в об`єктивності та неупередженості судді та суду у розгляді справи № 335/10251/20, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заявленого суддею Білоконь О. В. самовідводу.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтями 39, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Білоконь Олени Валеріївни задовольнити.

Відвести суддю Білоконь Олену Валеріївну від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара