Справа № 191/530/22
Провадження № 2/191/180/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Твердохліб А.В.,

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю, визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, вимоги у якій змінив 09.03.2023 року. У позові посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його троюрідний брат ОСОБА_2 , заповіту не залишив. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті брата, спадщину прийняв, оскільки постійно проживав із ним на момент смерті з травня 2016 року, доглядав його, мав спільний із ним бюджет, спільне харчування. За домовленістю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , позивач купував продукти харчування, побутову техніку та деякі меблі для спільного користування, проводився косметичний ремонт у будинку, оскільки сам спадкодавець доходів не мав, і ніде не працював, часто хворів. Інших родичів у ОСОБА_2 , крім позивача, не залишилось, його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_4 , яка була двоюрідною тіткою позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Похованням ОСОБА_2 повністю займався позивач за власні кошти. Після смерті ОСОБА_2 до складу спадщини увійшов житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Оформити спадщину у нотаріальному порядку не видається можливим у зв`язку із не підтвердженням ступеню споріднення та відсутністю всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв`язку із викладеними обставинами, посилаючись на ст. ст. 328, 392,1216-1218, 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, позивач ОСОБА_1 просить встановити факт сумісного проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 2016 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Яковіна О.В., до початку проведення судового засідання, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що позивач є її сусідом, проживає за адресою АДРЕСА_1 , приблизно з 2015-2016 року, по теперішній час. Богатир Петро був братом ОСОБА_7 , вони жили разом за вказаною адресою, проводили ремонтні роботи: клеїли шпалери, змінювали двері. Богатир Петро сім`ї не мав, на момент його смерті батьки померли, інших рідних він не мав.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 є сусідом за місцем проживання. ОСОБА_2 був єдиною дитиною у родині, про інших дітей йому нічого не відомо, своєї сім`ї він не мав. Його батьки померли, і з 2016 року ОСОБА_1 став проживати разом із братом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ОСОБА_2 , і до сьогоднішнього дня. Вони разом обробляли город, приводили до ладу дерева, змінювали вікна, приблизно у 2018 році. Мати ОСОБА_2 була тіткою позивачу ОСОБА_9 .

Суд, заслухавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 30 липня 2021 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Синельникове Дніпропетровської області помер ОСОБА_2 (а.с.20).

Судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_2 за життя, на підставі договору дарування від 04 червня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, та зареєстрованого у Синельниківському БТІ 26.06.2002 року, належав на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

08 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до державного нотаріуса синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцю четвертої черги, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 троюрідного брата ОСОБА_2 (а.с.52).

З копії спадкової справи №262/2022 до майна померлого ОСОБА_2 , встановлено відсутність інших осіб, які звертались із заявами про прийняття спадщини, крім ОСОБА_1 (а.с. 67-74).

За довідкою відділу реєстрації Синельниківської міської рад Дніпропетровської області підтверджено, що ОСОБА_1 з травня 2016 року постійно проживав з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою реєстрації місця проживання померлого, а саме: АДРЕСА_1 , та вів спільне господарство з померлим на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.51). Фактичне спільне проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з травня 2016 року однією сім`єю, ведення ними спільного господарства, покращення місця проживання також підтверджено показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Розрахунком-фактурою від 07.08.2019 року, товарними чеками від 07.08.2019 року встановлено придбання позивачем ОСОБА_1 металопластикових вікон, захисних ролетів для вікон, дерев`яної вхідної двері, для їх встановлення за адресою: АДРЕСА_1 .

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

На підставі ст. 1262 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в окремому провадженні розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо ( п. 21 Постанови).

Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини.

Факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 понад п`ять років до дня смерті останнього знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, є доведеним належними і допустимими доказами, а саме: довідкою виконавчого комітету міської ради, показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності суд вважає, що позовні вимоги спадкоємця-позивача ОСОБА_1 четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 є обґрунтованими і знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю, визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з травня 2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із: жилого будинку А-1, сараю Б-1, погребу Г-1, вбиральні Д-1, огорожі №1,2, водоколонки №3, бруківки №4, в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя А. В. Твердохліб