Провадження №2-зз/369/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н. С.,

секретаря Соловюк В. І.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Вотінцева Є. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 заінтересовані особи: ТОВ "Юридична компанія "Право та гроші", ТОВ "Фінансова компанія "Фактор груп", ТОВ "Траєкторія" про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

встановив:

У січні 2023 року на адресу суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 заінтересовані особи: ТОВ "Юридична компанія "Право та гроші", ТОВ "Фінансова компанія "Фактор груп", ТОВ "Траєкторія" про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Свої вимоги мотивували тим, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019 року по справі 369/15333/19 було задоволено заяву про забезпечення позову. Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, апеляційну скаргу ТОВ «ФК Фактор груп» задоволено частково. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019 року в частині заборони ТОВ «ФК Фактор груп» або будь-яким особам відступати право вимоги за кредитним договором №КД-Ф75 від 30 жовтня 2017 року та договором іпотеки від 03 жовтня 2017 року та договором іпотеки від 03 жовтня 2017 року, а також вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 жовтня 2017 року скасовано. Прийнято у справі постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні цих вимог. В решті ухвалу від 03.12.2019 року залишено без змін. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року по справі №369/16178/19 було відмовлено в задоволенні позову, постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Оскільки на даний час підстави для забезпечення позову відпали, у зв`язку із розглядом по суті та набранням законної сили рішення по справі №369/16178/19, яким у повному обсязі відмовлено в задоволенні позовних вимог, просили суд скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019 року по справі №369/15333/19, а саме: скасувати арешт накладений на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

У судовому засідання представник заявника вимоги заяви підтримала, просила суд задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 , адвокат Вотінцев Є.Г. з приводу задоволення заяви заперечував, подав на адресу суду письмові пояснення відповідно до яких вказав, що 02 лютого 2023 року позивач було подано касаційну скаргу, яка надійшла до касаційного цивільного суду. Також вказав, що ТОВ «ЮК «Право та гроші» відступило право вимоги за договором іпотеки від 03.10.2017 року ТОВ «ФК «СИТІ ГОЛД» та нараз не є кредитором ОСОБА_2 ТОВ «ЮК «Право та гроші» не особою щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто не є особою на майно якої накладено арешт. Також заходи забезпечення позову ніяким чином не порушують права ТОВ «ЮК «Право та гроші», оскільки право вимоги за договором іпотеки відступлено іншій особі. Враховуючи викладене просив суд відмовити в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення до суду не надходило.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019 року було задоволено заяву представника заявника ОСОБА_2 - адвоката Вотінцева Єгора Геннадійовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

В якості забезпечення позову накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Заборонено ТОВ «ФК «Фактор груп» або будь-яким особам відступати права вимоги за кредитним договором № КД-Ф75 від 03.10.2017 року, та договором іпотеки від 03.10.2017 року, а також вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03.10.2017 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп» задовольнено частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп» або будь-яким особам відступати права вимоги за кредитним договором № КД-Ф75 від 03 жовтня 2017 року, та договором іпотеки від 03 жовтня 2017 року, а також вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 жовтня 2017 року скасовано.

Прийнято у справі постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні цих вимог.

У решті ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року залишено без змін.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року у цивільній справі 369/16178/19 позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про визнання зобов`язання за договором таким, що виконується належним чином, а вимогу щодо сплати заборгованості такою, що не підлягає виконанню, визнання недійсним договору поруки, визнання недійсною заміну кредитора у зобов`язанні, та про відновлення становища, що існувало до порушення права - залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року - залишено без змін.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії ; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, та, приймаючи до уваги той факт, що розгляд справи, в рамках якої вживалися заходи забезпечення позову було закінчено та у справі Київським Апеляційним судом ухвалено постанову, якою було залишено без змін рішення першої інстанції про відмову в задоволенні позову, обставини у справі свідчать про відсутність достатніх підстав для наявності на даний час вжитих ухвалою суду від 03.12.2019 року заходів забезпечення позову, а тому суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у даній справі, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 158, 260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 заінтересовані особи: ТОВ "Юридична компанія "Право та гроші", ТОВ "Фінансова компанія "Фактор груп", ТОВ "Траєкторія" про забезпечення позову до подачі позовної заяви, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019 року, шляхом зняття арешту з квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ