Справа № 355/33/23
Провадження № 2-о/355/44/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Бруханського І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за заявою представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Гуртової Тетяни Іванівни про встановлення факту народження дитини.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Гуртова Т.І. з заявою у якій просить встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України.

Вказати в актовому записі про народження батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Свою заяву обґрунтовує тим, що у заявників, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, шлюб між ними не зареєстрований РАЦС України. 22 вересня 2017 року шлюб між ними зареєстрований у м. Сімферополь Автономної республіки Крим, яке знаходиться на окупованій території України.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилася дитина жіночої статі ОСОБА_3 в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, яке знаходиться на окупованій території України. Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразку було неможливо, оскільки факт народження відбувався на тимчасово окупованої території України, на якій неможливо отримати медичного документу, який відповідав формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтв про народження встановленого законодавством України зразка та подальшого підтвердження громадянства України дитини з реалізацією в подальшому дитиною всіх її прав та свобод як громадянина України.

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник заявників адвокат Гуртова Т.І. до судового засідання не з`явились, однак повідомили суд про можливість розгляду справи за їх відсутністю. Заяву підтримують цілком.

Представник заінтересованої особи від Баришівської ВДРАЦС у Броварському районі Київської області до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю вимоги викладені у заяві не визнає. Причини викликанні не визнанням заяви обґрунтовує тим, що у заявників прострочені паспорти, що відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положення, що про паспорт громадянина України» зазначено «До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25 і 45-річного віку вклеюються нові фотокарточки, що відповідають вікові. Паспорт в якому не вклеєно таких фотокарток при досягнення його власником зазначеного віку вважається недійсним. В копії паспортів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які були надані, відсутня друга фотокартка у зв`язку з досягненням ними 25- річного віку. Зазначені позовні вимоги в частині громадянства матері дитини та батька дитини не визнає. І просить в частині громадянства матері та батька дитини відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Гуртової Т.І. є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як слід з копії паспорту серії НОМЕР_1 виданого 16 листопада 2011 року Чорноморським РВ ГУМВС України в Автономної Республіки Крим, заявник ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.3-4)

Як слід з копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого 28 квітня 2011 року Сімферопольським РВ ГУ МВС України в Автономної республіки Крим , заявник ОСОБА_2 є громадянином України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .(а.с.6-7)

Згідно копії свідоцтва про шлюб заявники ОСОБА_1 як громадянка Російської Федерації зареєстровали шлюб, 22 вересня 2017 року з ОСОБА_2 так званим Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №363 після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_4 дружини ОСОБА_4 . (а.с.8)

Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12 вересня 2018 року, актовий запис № 988, яке видане на окупованій території так званим Сімферопільським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим у заявників як громадян Російської Федерації ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Сімферополь Республіки Крим Російської Федерації народилася донька ОСОБА_3 .(а.с.9)

Як слід з медичного свідоцтва про народження у заявника ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина жіночої статі вагою 3470 грамів довжиною 54 см.(а.с.10)

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

З ч. 1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно зі ст. 3 цього Закону визначено межі тимчасово окупованої території: сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над вищезазначеними територіями.

Відповідно до ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Суд враховує, що місто Сімферополь Автономної Республіки Крим станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявників можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому Законом порядку.

Згідно ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Встановлення факту народження дитини необхідне заявникам для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно вимог діючого законодавства України та отримання свідоцтва про народження дитини.

Стосовно того, що у свідоцтві про народження дитини де мається запис про громадянства батьків як громадян Російської Федерації слід вважати, що заявники надали свідчення про те, що вони є громадянами України до окупації Автономної Республіки Крим Російської Федерацією. Заперечення представника заінтересованої особи про невизнання батьків громадянами України під час запису у актовій записі про народження їх дитини не є правильним і не підлягає задоволенню.

Як слід з ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Стаття 5 Закону України «Про громадянство України» вказує на те, що документами, що підтверджують громадянство України, є:1) паспорт громадянина України;3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;4) тимчасове посвідчення громадянина України;6) дипломатичний паспорт;7) службовий паспорт;8) посвідчення особи моряка;9) посвідчення члена екіпажу;10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Стаття 6 Закону України «Про громадянство України» вказує на те, що громадянство України набувається:1) за народженням;2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства;4) внаслідок поновлення у громадянстві;5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю;7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Стаття 7. Закону України «Про громадянство України» вказує на те, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

За ст.17 Закон України «Про громадянство України» слід, що громадянство припиняється:1) внаслідок виходу з громадянства України;2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

За ст. 18 Закону України «Про громадянство України» слід, що громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням.

За ст.19 Закону України «Про громадянство України» слід, що підставами для втрати громадянства України є:1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

За ч.1 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» слід, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

За ч.8 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25-і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

За ч.25. Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» слід, що Посадові особи та громадяни, винні в порушенні вимог цього Положення, притягуються до відповідальності згідно із законодавством України.

Отже з наведеного слід, що заявники мають громадянство України про, що посвідчує паспорт. До органу який відповідає про вихід з громадянства жоден з заявників не звертався, паспорта свої не здавали. Не вклейка фотокарток у паспорт не обмежує термін дії паспорта а тягне адміністративну відповідальність. Паспорт з порушеними вимогами Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» нє дійсним для укладання цивільно-правових угод, дійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України. Однак посвідчує людину як громадянина України.

Згідно ст. 4 Конституцій України слід, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Як слід з п.1ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001 року, що Законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001 року Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Отже заявники не втратили громадянства України не зважаючи на те, що в свідоцтві про народження яке видали державні органи Російської Федерації, існуючих на окупованої території України як Автономна Республіка Крим мається запис, що батьки є громадянами Російської Федерації а їх дитину на момент народження слід вважати громадянином України .

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» слід, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

Окрім, того суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

З таких підстав суд оцінює надане свідоцтво про народження дитини та обмінну картку пологового будинку як доказ який містить інформацію, щодо предмету доказування на підставі якого можливо встановити наявність факту народження дитини чоловічої статі, незважаючи на те, що документи не відповідає належній формі.

Отже заявниками та їх представником було доведено, що вони є громадянами України знаходяться не в шлюбі який не зареєстрований на території України, від якого мають малолітню дитину жіночої статі, народженої на тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим Україна, з таких підстав вимоги представника заявників законні та підлягають задоволенню.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 76, 95, 315, 317, 319 ЦПК України, ст.144 СК України, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,-

ВИРІШИВ:

Заяву представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Гуртової Тетяни Іванівни, задовольнити.

Встановити юридичний факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки селища міського типу Чорноморське Автономної Республіки Крим Україна, громадянки України, не в шлюбі.

Під час складання актового запису про народження дитини вказати, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 уродженець селища Молодіжне Сімферопольського району Автономної Республіки Крим Україна, громадянин України.

Копію судового рішення видати учасникам справи, негайно після його проголошення та невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження дитини.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд Київської області. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов