КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/10475/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1741/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

21 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» про визнання договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги недійсним,-

В С ТА Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з даним позовом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що між позивачем та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 26.06.2006 року укладено кредитний договір № 258, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 145 000,00 доларів США на придбання квартири, термін користування - до 26.05.2021 року. В ході розгляду справи за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Морган Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення боргу позивач дізналась про те, що 20.11.2017 рокувідбувся електронний аукціон з продажу лоту права вимоги за кредитним договором № 258 від 26.05.2006 року за результатами якого, переможцем стало ТОВ «ФК «Морган Кепітал».

За результатами розгляду справи судом 10.03.2020 рокуухваленорішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Морган Кепітал» відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 12.11.2020 року вказанерішення скасовано, прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Морган Кепітал» заборгованість за кредитним договором № 258 від 26.05.2006 р. у розмірі 25 173,64 доларів США, а також пеню за прострочення зобов`язання по сплаті відсотків за період з 31.08.2017 р. по 31.08.2018 р. у сумі 12 347,44 грн.

Ознайомившись зі змістом договору про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги від 20.11.2017 р. і додатків до нього, позивач вважала, що останній не відповідає вимогам діючого законодавства. ТОВ «ФК «Морган Кепітал» не могло набути право вимоги за валютним кредитним договором, оскільки не має ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями. Зміст оскаржуваного договору містить ознаки факторингу, оскільки фактично відбулось фінансування однієї особи іншою. Також наявні підстави для висновку що під час укладення відповідачами оспорюваного правочину, було порушено положення ч. 3 ст. 512 ЦК України, згідно з якою кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це не передбачено договором або законом.

У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 просила суд визнати договір про відступлення прав вимоги від 18.12.2017 р. укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» за кредитним договором недійсним, а також визнати договір відступлення права вимоги від 18.12.2017 року укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ТОВ «ФК «Морган Кепітал», яким відступлено право вимоги за договором іпотеки недійсним.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а саме не встановив обставини відсутності усього обсягу необхідних повноважень для укладення ТОВ «ФК «Морган Кепітал» із АТ «ВіЕйБі Банк» договору відступлення права вимоги за кредитним договором, а саме відсутність у фінансової компанії генеральної ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями.

Вважає, що суд першої інстанції визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи, а саме факт передачі майна за договором відступлення права вимоги у кредитному договорі, тобто «викупу майнового права» на електронних публічних торгах, не довівши тієї обставини, що кредитна вимога у договорі позики (кредиту) валютних грошових коштів є майном.

На думку апелянта, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, саме через недоведеність обставини, що викуплене (передане) право вимоги у валютному кредитному договорі є вимогою майна.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів враховує, що неявка ОСОБА_1 є другою неявкою, щодо представника апелянта, - зазначає, що на підставі довіреності № 04-0004916 від 28 травня 2021 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси в Шевченківському районному суді м. Києва (т. 1, а.с. 83), в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують повноваження представника апелянта ОСОБА_3 на представлення інтересів ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у вересні 2018 р. ТОВ «ФК «Морган Кепітал» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 258 від 26.05.2006 р. у розмірі 25 748,02 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.03.2020 р. у задоволенні позову ТОВ «ФК «Морган Кепітал» було відмовлено.

12.11.2020 р. Київським апеляційним судом винесено постанову, яким рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове яким заявлені вимоги задоволено - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Морган Кепітал» заборгованість за кредитним договором № 258 від 26.05.2006 р.

Як пояснила ОСОБА_1 та її представник, під час розгляду вищезазначеної справи, і дана обставина не спростовувалась відповідачами, позивачу стало відомо про укладення між ПАТ «ВіЕйБі Банк», який є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» 18.12.2017 р. договору№ 173 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 травня 2006 року між ВАТ «ВАБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 258, за яким ОСОБА_1 отримала від кредитора 145000 доларів США на строк до 26 травня 2021 року.

У забезпечення виконання кредитного договору, між Банком та ОСОБА_1 26 травня 2006 року укладено іпотечний договір, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи за позовом ТОВ «ФК «Морган Кепітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 258 від 26.05.2006 р., встановлено, що 18.12.2017 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 258 від 26 травня 2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2017 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК Морган Кепітал» укладено договір № 173 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 258 від 26 травня 2006 року, укладеним між між ВАТ «ВАБанк» та ОСОБА_1 , та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 26 травня 2006 року (а.с. 37-38, 40-41, 42).

З протоколу електронного аукціону № UA-ЕА-2017-10-25-000155-с вбачається, що лот: право вимоги за кредитним договором № 258 від 26 травня 2006 року із забезпеченням 3-х кімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 продано з електронного аукціону, переможець - учасник торгів ТОВ «ФК «Морган Кепітал» (а.с. 36).

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, виходячи зі змісту статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не встановив обставини відсутності усього обсягу необхідних повноважень для укладення ТОВ «ФК «Морган Кепітал» із АТ «ВіЕйБі Банк» договору відступлення права вимоги за кредитним договором, виходячи з наступного.

Привирішенні позову про визнання недійсним договору враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (постанова Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 910/8072/20).

У постанові Об'єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 зазначено, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначених договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови.

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, провадження № 12-1гс21).

Суб'єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов'язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16).

Судом встановлено, що 18 грудня 2017 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК Морган Кепітал» на підставі протоколу електронного аукціону № UA-ЕА-2017-10-25-000155-с було укладено та нотаріально посвідчено договір № 173 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступило ТОВ «ФК Морган Кепітал» права вимоги у тому числі за кредитним договором № 258 від 26 травня 2006 року, та за договором іпотеки від 26 травня 2006 року, які зазначені у додатку № 1 до договору.

Тобто договір було укладено на підставі електронних торгів з продажу активів банку, що ліквідується.

Таким чином, за результатами електронних торгів з продажу активів банку, що ліквідується, ТОВ «ФК Морган Кепітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 і не набуло права здійснювати фінансові операції відносно боржника.

Слід зазначити, що сторони договору купівлі-продажу майнових прав у процедурі ліквідації банку фактично уклали договір купівлі-продажу права вимоги, сторонами якої можуть бути будь-які фізичні або юридичні особи.

Положення нормативно-правових актів, які регулюють процедуру ліквідації банку, допускають продаж на конкурсних засадах майна банку, що перебуває у стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та за договорами забезпечення виконання зобов`язання будь-яким суб`єктам правовідносин, зокрема і без статусу банку або іншої фінансової установи (постанова Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 640/14873/19).

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом не розглянута позовна вимога щодо визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судом досліджувалися як договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 258 від 26 травня 2006 року, так і договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 26 травня 2006 року, які зазначені в Додатку № 1 до Договору № 173 (а.с. 39).

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував, що у фінансової компанії «ФК «Морган Кепітал» відсутня генеральна ліцензія на вчинення операцій з валютними, з огляду на таке.

Відповідно до правового висновку ВП ВС, викладеного у справі № 906/11741/18, Велика Палата Верховного Суду відступила від загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження №14-222цс18), конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19-ц (провадження № 14-181цс20) зазначила, що продаж і відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язання у процедурі ліквідації банку може відбутися на конкурсних засадах на користь будь-якої особи.

Окрім зазначеного, слід звернути увагу, що Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 638/18879/18 (провадження № 61-11179св22) зазначив, що як первісне, так і наступне відступлення права вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансової установи за обставин, коли первісний кредитор (банк) відчужує активи у процедурі ліквідації та позбавлений банківської ліцензії.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, приходить до висновку, що договір про відступлення прав вимоги від 18 грудня 2017 рокуне є договором факторингу, а стороною цього договору могла виступати будь-яка особа.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги, та не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 24 березня 2023 року.

Головуючий

Судді