ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участі секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є боржником у виконавчому провадженні ВП № 45320331 про стягнення з нього аліментів. 08.02.2023 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, арешт накладено в тому числі і на картковий рахунок, який відкрито на його ім`я у Приват Банку для виплати заробітної плати. У зв`язку з чим він позбавлений можливості отримувати заробітну плату, яка являється єдиним джерелом його існування. Вважає такі дії державного виконавця незаконними та просить скасувати постанову в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на його рахунку № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В судове засідання скаржник не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій вимоги скарги підтримав, справу просив розглянути в його відсутність.

В судове засідання стягував ОСОБА_2 не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила скаргу розглянути в її відсутність.

В судове засідання державний виконавець Фастівського відділу ДВС не з`явився, через канцелярію суду подали листа про розгляд справи в їх відсутність, справу вирішити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарги судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 жовтня 2014 року і до повноліття дітей.

На виконання вказаного рішення судом 31.10.2014 року видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлений до Фастівського відділу ДВС.

08.02.2023 року державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Тхоржевською О.В. було винесено постанову № 45320331 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08.02.2023 року, ОСОБА_1 станом на 08.02.2023 року має в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Отже, дана карта є рахунком на який надходять кошти в якості заробітної плати, яку заявник отримує та яка є його доходом.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відкритих на його ім`я, він позбавлений отримувати заробітну плату, яка є єдиним джерелом існування.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949р., ратифікована 23 червня 1992 року визначено, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством.

Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Таким чином, накладення арешту на рахунок боржника № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та призначений для виплати заробітної плати, унеможливлювало своєчасну виплату заробітної плати, що призвело до порушення конституційних прав заявника та позбавляє його коштів на існування.

Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене та враховуючи вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 447,450,451 ЦПК України, на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер НОМЕР_3 , прож.: АДРЕСА_1 на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Фастівського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Тхоржевської О.В. про арешт коштів боржника неправомірними.

Постанову державного виконавця Фастівського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Тхоржевської О.В. про арешт коштів боржника ВП № 45320331 від 08.02.2023 року скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять як заробітна плата ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий суддя Г.В. Соловей