ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/389/22Головуючий у 1-й інстанції Братків І. І.
Провадження № 22-ц/817/35/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

представника Головного управління Пенсійного фонду України

в Тернопільській області- адвоката Басари В.М.

представника заявника ОСОБА_1

- адвоката Трачук З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №951/389/22 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, ухваленого суддею Братків І.І., -

ВСТАНОВИв:

У червні 2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме: атестату № НОМЕР_1 , виданого 20.07.1979 на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджує факт навчання в міському професійно-технічному училищі м. Підволочиськ Тернопільської області за професією столяр з 01.09.1977 по 20.07.1979; військового квитка серії НОМЕР_2 від 21.11.1980 виданого на ім`я ОСОБА_1 ; трудової книжки серії НОМЕР_3 від 02.08.1979, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для зарахування трудового стажу для призначення пенсії по віку.

27.07.2022 представник заявника адвокат Трач З.І. подала заяву про уточнення вимог, відповідно до якої просила ОСОБА_1 , на ім`я якого видано військовий квиток серії НОМЕР_2 від 21.11.1980 та ОСОБА_1 вважати однією і тією ж особою, а саме ОСОБА_1 ; встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів: атестат №2549, виданий 20.07.1979 на ім`я ОСОБА_1 , трудову книжку серії НОМЕР_3 від 02.08.1979, видану на ім`я ОСОБА_1 .

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме:

- атестату № НОМЕР_1 , виданого 20.07.1979 на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджує факт навчання в міському професійно-технічному училищі м. Підволочиськ Тернопільської області за професією столяр з 01.09.1977 по 20.07.1979;

- трудової книжки серії НОМЕР_3 від 02.08.1979, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , зазначений у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 та ОСОБА_1 , зазначений у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 21.11.1980 є однією і тією ж особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року, в якій просить його скасувати в частині встановлення тотожності особи, а саме, що ОСОБА_1 , зазначений у паспорті серії НОМЕР_4 громадянина України та ОСОБА_1 , зазначений у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 21.11.1980 року є однією і тією ж особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що у разі, коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми. Суд установлює належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Наведене виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту тотожності осіб, ім`я, по батькові та прізвище яких по-різному записані у документах, а саме, факту, що ОСОБА_1 , зазначений у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 та ОСОБА_1 , зазначений у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 21.11.1980 є однією і тією ж особою - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження в справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відзив у визначений судом термін не надійшов.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представниця Головного управління Пенсійного фонду України підтримала апеляційну скаргу в її межах та просила задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Представниця ОСОБА_1 адвокат Трачук З.І. апеляційну скаргу заперечила. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим і таким, що не підлягає до скасування з мотивів, зазначених як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині встановлення факту тотожності, тому в іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 , свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 , картці платника податків прізвище ім`я та по батькові заявника вказано « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 , яка заповнена 02.08.1979, прізвище ім`я та по батькові заявника зазначено « ОСОБА_1 » російською мовою (а.с. 6 зворот).

Згідно копії атестата № НОМЕР_1 , такий видано 20.07.1979 на ім`я ОСОБА_1 і ним підтверджується факт навчання в міському професійно-технічному училищі № 8 м. Підволочиськ Тернопільської області за професією столяр з 01.09.1977 по 20.07.1979 (а.с.8).

Згідно відповіді №1900-0208-8/14802 від 31.05.2022, наданої Відділом обслуговування громадян №5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на заяву ОСОБА_1 (а.с. 9) та копії рішення про відмову у призначенні пенсії від 04.04.2022 №02, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.13).

Задовольняючи уточнену заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що ОСОБА_1 , зазначений у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 та ОСОБА_1 , зазначений у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 21.11.1980 є однією і тією ж особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з того, що іншим чином усунути помилку у військовому квитку в імені заявника неможливо та цей юридичний факт про встановлення факту тотожності особи підлягає судовому розгляду .

Колегія суддів не погоджується із висновками суду .

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

З уточненої зави ОСОБА_1 ( а.с.25) вбачається, що заявник просить встановити факт тотожності особи, а саме, що ОСОБА_1 , на ім`я якого видано військовий квиток та ОСОБА_1 , зазначений у паспорті громадянина України, є однією і тією ж особою.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що подана уточнена заява про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту тотожності особи, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, відповідно до вимог ст.315 ЦПК України.

Наведене виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах, зокрема, факт що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою, в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження в справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 592/7612/17 зробив висновок про те, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в сукупності з положеннями частини третьої статті 124 Конституції України та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення в частині встановлення факту тотожності особи постановлене без додержання норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Козівського районного суду від 16 серпня 2022 року в частині встановлення факту, що ОСОБА_1 , зазначений у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 та ОСОБА_1 , зазначений у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 21.11.1980 є однією і тією ж особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд , -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року в частині задоволення уточнених вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що ОСОБА_1 , зазначений у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 та ОСОБА_1 , зазначений у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 21.11.1980 є однією і тією ж особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати та закрити провадження у цій частині вимог заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, Майдан Волі, 3, м. Тернопіль Тернопільської області) 744 грн. 30 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 січня 2023 року .

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Костів О.З.

Парандюк Т.С.