РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2023 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
за участю секретаря судових засідань- Мордухович К.Г.,
25.08.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ПАТ «Мегабанк», в якій позивач просить стягнути з відповідача зараховані до каси грошові кошти в сумі 1786202 грн. за основним боргом та суму штрафних санкцій, передбачених Законом «Про платіжні системи та переказ грошей в України», а саме 10% суми переказу.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що нею заявою на переказ готівки №091510001 від 15.10.2015 р., №092010005 від 20.10.2015 року, №091010001 від 10.11.2015 року, №091610001 від 16.11.2015 року, №091710003 від 17.11.2015 року, №091810010 від 18.11.2019 року, №091910014 від 19.11.2015 року, №092610004 від 26.11.2015 року, №093010005 від 30.11.2015 року, №091110001 від 11.12.2015 року, №442410004 від 24.12.2015 року, №442510002 від 25.12.2015 року внесено особисто до каси №19 АТ «Мегабанк» 1787202,00 грн. з призначенням платежу «оплата за автомобіль для ТОВ «Баварія Моторс» згідно контракту №15-181/09 від 13.10.2015 року. Автомобіль їй так поставлено і не було. Зазначила, що текс заявок на внесення готівки набирався касиром відділення ПАТ «Мегабанк» №19 ОСОБА_2 , яке розташоване в приміщенні за адресою: м.Харків вул. Латишева 4, що належить ТОВ «Баварія Моторс». Вказала, що відділення банку було відкрито для зарахування коштів від клієнтів такого підприємства. Пересвідчившись, що кошти приймаються від неї відповідно до контракту, який вона підписала з ТОВ «Баварія Моторс», і про яке вона думала, що це одне і те ж підприємство з автосалонами у різних кінцях міста, вона протягом 2,5 місяців 12 разів особисто вносила до каси АТ «Мегабанк» власні кошти. Кошти зараховувались на рахунки ПАТ «Мегабанк» з зазначенням отримувача ПАТ «Мегабанк». При цьому лише у призначенні платежу було зазначено ТОВ «Баварія Моторс», однак ні коду підприємства, ні іншої ідентифікації через рахунок 2600 у заявках на внесення готівки зазначено не було. Вказала, що вона тривалий час хворіла. 23.09.2019 року нею було направлено лист до АТ «Мегабанк» з проханням надати документи дня на підтвердження оплати. Листом від 08.10.2019 банком їй було надано копії заявок на внесення готівки до каси банку з документами про її ідентифікацію під час здійснення банківської операції. Оскільки вона так і не укладала договір на поставку їй автомобіля з ТОВ «Баварія Моторс», так як їй не було надано її екземпляр контракту №15-181/09 від 13.10.2015, вона звернулась до ТОВ «Баварія Моторс», про повернення їй грошових коштів чи автомобіля. Після отримання відзиву, вона дізналась, що всі кошти безпідставно були перераховані ПАТ «Мегабанк» на рахунок НОМЕР_2 , який було відкрито ТОВ «Баварія Моторс» в ПАТ «Мегабанк». Також вказала, що з заявок про внесення готівки, вона не зазначала всі 12 разів здійснюючи оплату ні коду, ні номеру рахунку, оскільки квитанції набирала касир банку. Вже після того вона дізналась, що внесені нею грошові кошти були незаконно перераховані банком на рахунок ТОВ «Баварія Моторс». 06.04.2020 вона звернулась до банку з вимогою повернення грошових коштів, які він безпідставно перерахував на рахунок ТОВ «Баварія Моторс». Листом від 16.04.2020 їй було повідомлено, що її грошові кошти були перераховані на ТОВ «Баварія Моторс», які є іншою юридичною особою. Листом від 15.01.2020 року вона попрохала відповідача надати їй банківські документи, які б свідчили, що грошові кошти, які внесені нею до каси ПАТ «Мегабанк» з зазначенням саме її як платника. Листом №10-617 від 29.01.2020 року банк відмовив їй у наданні запитуваної інформації, оскільки вказана інформація є банківською таємницею. Посилалась на те, що банк самостійно розпорядився коштами, отриманими від неї в касу, кінцевим отримувачем коштів, як зазначено у заявці на внесення готівки є ПАТ «Мегабанк», а згадка у призначенні платежу про те, що кошти належить перерахувати на ТОВ «Баварія Моторс» не є підставою для зарахування цих коштів від неї саме до ТОВ «Баварія Моторс». Посилалась на те, що з наданих заявок на внесення готівки вбачається, що у них відсутнє зазначення рахунку отримувача ТОВ «Баварія Моторс», коду отримувача, а отримувчем вказано ПАТ «Мегабанк», що є її порушенням вказаних вимог Закону. Вказала, що виникла ситуація, за якої вона внесла грошові кошти на рахунок ТОВ «Баварія Моторс» через касу банку, проте не має можливості пересвідчитися та довести факт того, що саме нею було замовлено автомобіль та підтвердити факт отримання саме ТОВ «Баварія Моторс» від неї грошових коштів за автомобіль. Вказала, що ТОВ «Баварія Моторс» заперечує факт отримання коштів саме від неї.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Божко В.В. від 01.09.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Божко В.В. від 22.10.2020 в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху відмовлено.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Божко В.В. від 16.08.2021 в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження відмовлено.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Божко В.В. від 16.08.2021 закрито підготовче провадження у справі.
20.09.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, з підстав звільнення судді ОСОБА_3 у відставку, цивільна справа розподілена судді Губській Я.В.
30.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від АТ «Мегабанк» в якому вони просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначили, що дійсно, 15.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Мегабанк» з листом про надання посвідчених банком копій банківських документів про зарахування грошових коштів, отриманих від неї на рахунок ТОВ «Баварія Моторс». Листом №128-8759 від 08.10.2019 року АТ «Мегабанк» надав позивачу копії документів заяв на переказ готівки, які підтверджували здійснення нею платежів. Вказали, що протягом жовтня-грудня 2015 ОСОБА_1 у відділенні ПАТ «Мегабанк» було здійснено ряд платежів з призначенням платежу «оплата за автомобіль для ТОВ «Баварія Моторс», згідно контракту №15-181/09 від 13.10.2015 в т.ч. ПДВ, ОСОБА_1 . Всього позивачем було здійснено 12 платежів, щодо яких ані під час здійснення, ані на протязі майже 5 років у позивача не виникало будь-яких сумнівів щодо правильності проведення. Вказані операції були проведені банком у повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Позивач при здійсненні зазначених платежів засвідчив своїм підписом правильність заповнення реквізитів заяв та переказ готівки. Також, на виконання п.2.9 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, банком були видані ОСОБА_1 квитанції, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Доручення ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи на переказ готівки виконані банком у повній відповідності до вимог закону протягом операційного часу в день надходження заяви на переказ готівки. Також зазначили, що відповідно до Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в Україні, затвердженої Постановою Національного банку України №495 від 20.10.2004, згідно п.2.5, операції з приймання готівки в національній валюті від фізичних та юридичних осіб та готівки в іноземній валюті від фізичних осіб для здійснення переказу без відкриття рахунку та виплати переказу отримувачу готівкою відображаються бухгалтерськими проводками-дебет 1001,1002, кредит-2902,2909. Тобто посилання позивача на безпідставне зазначення в касових документах банківського рахунку 2902 та привласнення відповідачем грошових коштів позивача суперечать вказаним нормам, операційній діяльності та бухгалтерському обліку в банках України, не відповідають дійсності та є нісенітницею. Також не містять правових підстав твердження позивача щодо нібито обов`язку банку отримати посвідчену копію контракту для проведення зарахування грошових коштів. Крім того, не відповідають дійсності твердження позивача щодо невідповідності заяв на переказ готівки та квитанцій вимогам НБУ. Так, в заяві на переказ готівки містять всі обов`язкові реквізити: назву документа, дату складання, назву підприємства, місце складання, назву отримувача коштів, зміст операції, суму операції, номери рахунків, назву банку. При цьому, згідно Інструкції про ведення касових операцій банками України №174 від 01.06.2021 банк платника, код отримувача та код банку отримувача зазначаються в разі здійснення переказу готівки та зарахування на рахунок, відкритий в іншому банку, чого не було у випадку переказів позивача. Також посилались на те, що жодних доказів на підтвердження наміру позивач перерахувати грошові кошти на рахунок ООО «Бавария Моторс», а також на підтвердження своїх безпідставних тверджень щодо нібито привласнення відповідачем грошових коштів позивача, ОСОБА_1 не надано та не може бути надано у зв`язку з їх відсутністю.
09.10.2020 до суду від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких вона посилалась на те, що банком жодного разу при прийнятті готівки у касу банку на підставі заявки на внесення готівки не було зазначено номеру банку отримувача ТОВ «Баварія Моторс». Вказала, що отримавши неналежним чином касові документи, банк, в порушення вимог нормативних актів не мав права самостійно розпоряджатися грошовими коштами і зобов`язаний був їх повернути.
22.10.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Також вказали, що позивачу достеменно відомо, що інформація на підтвердження зарахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Баварія Моторс» є банківською таємницею.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином, через канцелярію суду надала клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, просила справу слухати за її відсутності.
Представник відповідача АТ "Мегабанк», в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав його безпідставності та необґрунтованості, а справи слухати за їх відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено наступні обставини та правовідносини.
Судом встановлено, що 13 жовтня 2015 року між ТОВ «Баварія Моторс» та ОСОБА_4 було укладено контракт № 15-181/09, за умовами якого продавець взяв на себе зобов`язання поставити та передати, а покупець оплатити та прийняти один новий автомобіль марки «BMW X6 xDrive30d /F16». Загальна вартість товару склала 1 845 088 грн 30 коп.
Умовами контракту № 15-181/09 визначено ціну автомобіля, умови та строки поставки автомобіля, умови платежів та порядок розрахунків та інше.
Відповідно до акту прийому-передачі автомобіля від 12 січня 2016 року № 16-15 ТОВ «Баварія Моторс» передало ОСОБА_4 вищезазначений автомобіль.
Судами при винесенні рішень встановлено, що у листі від 13 жовтня 2015 року на ім`я генерального директора ТОВ «Баварія Моторс» Кучеренко О. П., повідомив, що на підставі договору доручення від 13 жовтня 2015 року доручив ОСОБА_1 провести оплату за контрактом № 15-181/09, укладеним між ним і ТОВ «Баварія Моторс» за автомобіль марки BMW Х6 хDrive30d/F16, виклав прохання зарахувати внесені ОСОБА_1 кошти в рахунок його оплати за контрактом № 15-181/09.
Як вбачається з наданих копій заяв на переказ готівки № 091510001 від 15.10.2015 на суму 149200,00грн, № 092010005 від 20.10.2015 на суму 149700,00 грн., № 091010001 від 10.11.2015 на суму 149700,00 грн., № 091610001 від 16.11.2015 на суму 149700,00 грн., № 091710003 від 17.11.2015 на суму 149700,00 грн., № 091810010 від 18.11.2019 на суму 149700,00 грн., № 091910014 від 19.11.2015 на суму 149700,00 грн., № 092610004 від 26.11.2015 на суму 148702,00 грн., № 093010005 від 30.11.2015 на суму 141000,00 грн., № 091110001 від 11.12.2015 на суму 149700,00 грн., № 442410004 від 24.12.2015 на суму 149700,00 грн., № 442510002 від 25.12.2015 на суму 149700,00 грн., а всього на суму 1787202,00 грн. ОСОБА_1 до каси № 19 АТ «Мегабанк» як оплата за автомобіль для ТОВ «Баварія Моторс» згідно контракту №15-181/09 від 13.10.2015 (а.с.39-50).
Вказані обставини сторонами не заперечувались.
Згідно відповіді АТ «Мегабанк» від 08.10.2019 року №128-8759 вбачається, що ОСОБА_1 було надано копії документів, а саме заяв на переказ готівки: №091510001 від 15.10.2015 р., №092010005 від 20.10.2015 року, №091010001 від 10.11.2015 року, №091610001 від 16.11.2015 року, №091710003 від 17.11.2015 року, №091810010 від 18.11.2019 року, №091910014 від 19.11.2015 року, №092610004 від 26.11.2015 року, №093010005 від 30.11.2015 року, №091110001 від 11.12.2015 року, №442410004 від 24.12.2015 року, №442510002 від 25.12.2015 року та паспортів і довідок про присвоєння номеру особи, яка проводила касову операцію у відділенні №19 АТ «Мегабанк».
Згідно наявного у матеріалах справи копії контракту №15-181/09 від 13.10.2015 року вбачається, що 13 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс» (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) було укладено контракт №15-181/09, де згідно п. 11 продавець зобов`язується поставити та передати, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти один новий легковий автомобіль марки BMW Х6 хDrive30d/F16. Умовами контракту визначено ціна автомобіля, умови та строки поставки автомобіля, умови платежів та порядок розрахунків та інше.
Відповідно до відповіді АТ «Мегабанк» від 16.04.2020 року №128-3002 вбачається, що до каси відділення банку на користь ТОВ «Бавария Моторс» в період з 15.10.2015-25.12.2015 ОСОБА_1 було сплачено суму в розмірі 1 786 202,00 грн., що підтверджують документи, а саме: заяви на переказ готівки: №091510001 від 15.10.2015 р., №092010005 від 20.10.2015 року, №091010001 від 10.11.2015 року, №091610001 від 16.11.2015 року, №091710003 від 17.11.2015 року, №091810010 від 18.11.2019 року, №091910014 від 19.11.2015 року, №092610004 від 26.11.2015 року, №093010005 від 30.11.2015 року, №091110001 від 11.12.2015 року, №442410004 від 24.12.2015 року, №442510002 від 25.12.2015 року.
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 20.08.2020, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року та постановою Верховного суду України від 16.12.2022 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Також, рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20.05.2020, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26.08.2020 та постановою Верховного суду України від 01.12.2021 позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс» (далі ТОВ «Баварія Моторс»), третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування майнової шкоди залишено без задоволення.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 01 липня 2020 року у справі № 619/861/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Баварія Моторс», про визнання права власності на грошові кошти (1 787 202,00 грн), що були сплачені через AT «Мегабанк» та на які посилається позивачка у цій справі, в позові відмовлено.

Вищевказані рішення набули законної сили.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ч. 4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Як зазначає ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

П.5 ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює, що мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Ст.1068 ЦК України визначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Порядок здійснення переказів встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти,що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг,перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб,отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати,а також здійснення інших операцій,передбачених відповідним договором. Держателем електронного платіжного засобу-є фізична особа,яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу пункт1.4);документ на переказ -електронний або паперовий документ,що використовується суб`єктами переказу,їх клієнтами,кліринговими,еквайринговими установами або іншими установами -учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів (пункт1.6);документ на переказ готівки-документ на переказ,що використовується для ініціювання переказу коштів,поданих разом з цим документом у готівковій формі(пункт1.7);електронний платіжний засіб -платіжний інструмент,який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ (пункт1.14);ініціатор -особа,яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу(пункт1.15);платіжне доручення-розрахунковий документ,який містить доручення платника банку,здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (пункт1.30);розрахунковий документ-документ на переказ коштів,що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача (пункт1.35); мобільний платіжний інструмент - електронний платіжний засіб, реалізований в апаратно-програмному середовищі мобільного телефону або іншого бездротового пристрою користувача (пункт 1-19-3).

Згідно з п, 33. 2 статті 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україну. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Відповідно до п. 1.23 вказаного Закону, отримувачем є особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі; неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Водночас відповідно до приписів статей 1066, 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунку регулює правовідносини між банком та клієнтом; за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до приписів пункту 7.1.2 статті 7 Закону України " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк на договірній основі повинен здійснювати зберігання коштів, проводити розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до п.4 Інструкції про ведення касових операції банками в Україні, затвердженої Постановою Національного банку України №174 від 01.06.2011 - касовий документ - паперовий або електронний документ, який оформляється для здійснення касової операції. Касовий документ може бути: паперовий для банку та клієнта, електронний для банку та паперовий для клієнта, електронний для банку та клієнта.

Відповідно до п.1.1 розділу IV Інструкції-до касових документів, які оформлюються касовими операціями, визначеними Інструкцією про касові операції зокрема належать заява на переказ готівки, квитанції.

Відповідно до п.1.4 розділу IV Інструкції -Клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ). Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм власноручним підписом або ЕП.

Відповідно до частини другої статті 64 Закону № 2121-III банк зобов`язаний ідентифікувати та верифікувати відповідно до вимог законодавства України, зокрема: клієнтів (крім банків, зареєстрованих в Україні), що відкривають рахунки в банку; клієнтів, які здійснюють фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу; клієнтів (осіб) у разі виникнення підозри в тому, що їх фінансові операції (фінансова операція) можуть (може) бути пов`язані (пов`язана) з фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення; клієнтів, які проводять перекази без відкриття рахунка на суму, що дорівнює чи перевищує 15 000,00 грн, або на суму, еквівалентну зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості, але є меншою ніж 150 000,00 грн, або на суму, еквівалентну зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості; клієнтів, що здійснюють фінансові операції з готівкою без відкриття рахунка на суму, що дорівнює або перевищує 150 000,00 гривень, або у сумі, еквівалентній зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах.

Керуючись пунктом 1 частини дев`ятої статті 9 Закону № 2121-III, суб`єкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів встановлюють:

1) для фізичної особи прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, номер (та за наявності серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, реєстраційний номер облікової картки платника податків України (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів) або номер (та за наявності серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України в електронному безконтактному носії;

Згідно з матеріалами справи банк провів ідентифікацію та верифікацію позивачки, що підтверджено наданими АТ «Мегабанк» копіями заяв на переказ готівки, з доданими копіями паспорта та картки платника податків на ім`я ОСОБА_1 , що спростовує доводи позивачки, що банк не встановив її особу. Посилання позивача на те, що саме з вини банку стався такий переказ, а є безпідставними, оскільки за правильність реквізитів переказів, як і за рух коштів на рахунку, несе відповідальність саме особа, яка оформила такий документи в даному випадку ОСОБА_1 . Більш того, при здійсненні спірних платежів, позивачка засвідчила своїм підписом правильність заповнення реквізитів заяв та переказ готівки. Також, на виконання п.2.9 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, банком були видані ОСОБА_1 квитанції, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Стосовно доводів позивачки, що вона не вказувала, на який саме рахунок перерахувати внесені нею кошти, і АТ «Мегабанк» був зобов`язаний відмовити їй у проведенні цієї банківської операції та повідомити про невідповідність розрахункового документа вимогам закону, суд дійшов висновку про їх безпідставність з огляду на таке.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на час внесення позивачкою готівкових коштів) платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Згідно з додатком 8 до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі Інструкція № 174), банк платника, код отримувача та код банку отримувача зазначаються в разі здійснення переказу готівки для зарахування на рахунок, відкритий в іншому банку.

Рахунок ТОВ «Баварія Моторс» відкритий в АТ «Мегабанк», що визначено контрактом № 15-181/09 та підтверджено ТОВ «Баварія Моторс» і АТ «Мегабанк» в рішеннях попередніх судів.

АТ «Мегабанк» у заявах на переказ готівки не вказувало інформації про банк платника, код отримувача та код банку отримувача з огляду на зміст типової форми заяви, затвердженої Інструкцією № 174. Інформація про рахунок отримувача не вказується у заяві на переказ готівки.

Доводи позивачки, що АТ «Мегабанк» перерахувало кошти, внесені позивачкою, на рахунки різних юридичних осіб, а саме: ТОВ «Баварія Моторс» і ТОВ «Бавария Моторс», є безпідставними, спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких АТ «Мегабанк» не перераховувало грошових коштів на рахунок ТОВ «Бавария Моторс» і не зазначало це товариство у своїх листах на ім`я позивачки, а вона у заявах на переказ готівки вказала саме ТОВ «Баварія Моторс», а не ТОВ «Бавария Моторс».

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зазначено, що:

п.1.7 ст.1 - документ на переказ готівки-документ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом;

-п.1.35 ст.1 розрахунковий документ документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача;

п.24.3 ст. 24 - При використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією;

Відповідно до вимог п.30.1ст.30Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

За змістом ст. 32 вказаного Закону, банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6статті 22 цього Закону (32.2).

П.33.2 ст.33 Закону- Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Судом вбачається, що доручення ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи на переказ готівки виконані банком у повній відповідності до вимог закону протягом операційного часу в день надходження заяви на переказ готівки.

Щодо посилань позивача на безпідставне зазначення в касових документах банківського рахунку 2902 суд зазначає наступне.

Відповідно до Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в Україні, затвердженої Постановою Національного банку України №495 від 20.10.2004, згідно п.2.5, операції з приймання готівки в національній валюті від фізичних та юридичних осіб та готівки в іноземній валюті від фізичних осіб для здійснення переказу без відкриття рахунку та виплати переказу отримувачу готівкою відображаються бухгалтерськими проводками-дебет 1001,1002, кредит-2902,2909.

Враховуючи наведене, суд вважає, що посилання позивача на безпідставне зазначення в касових документах банківського рахунку 2902 та привласнення відповідачем грошових коштів позивача, не відповідають дійсності,, не підтверджені матеріалами справи та спростовані наданими стороною відповідача доказами.

Не заслуговують уваги і посилання позивача щодо невідповідності заяв на переказ готівки та квитанцій вимогам Національного банку України з огляду на те, що заява на переказ готівки містить всі обов`язкові реквізити: назву документа, дату складання, назву підприємства, місце складання, назву отримувача коштів, зміст операції, суму операції, номери рахунків, назву банку.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів для підтвердження порушення її прав та законних інтересів, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно дост.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення прав позивача відповідачем.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до частини другої п. 1.23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», неналежний отримувач - це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження N 12-182гс 18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно надувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Також суд вважає необхідним зазначити, що права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно, що мало місце і в даних правовідносинах.

Приймаючи до уваги викладене, позивач не позбавлений права звернутись до суду із вимогою про повернення безпідставно отриманих грошових коштів від неналежного отримувача.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141ЦПК України і покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Публічного Акціонерного товариства «Мегабанк» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30) про захист прав споживачіввідмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя