РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 лютого 2023р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

представника позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2022р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що на первинному обліку у Службі (управлінні) у справах дітей ЗМР перебуває малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як така, що позбавлена батьківського піклування. Мати дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Батько ОСОБА_3 перебував під вартою в Запорізькому СІЗО і був засуджений вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2021р. до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 міс. Звільнився з місць позбавлення волі 15.07.2022р. Розпорядженням голови РА ЗМР по Хортицькому району над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_2 , який є її двоюрідним дідом. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 до відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей ЗМР не звертався, питання щодо повернення своєї доньки ОСОБА_6 на виховання в сім`ю не порушував. Участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Місце його фактичного проживання невідомо. Дитина продовжує проживати в родині опікуна, де створені належні умови для її виховання, розвитку та навчання. Під час бесіди спеціалістів Служби з дитиною остання негативно виказувалась про батька, своєю родиною вважає двоюрідну баба, двоюрідного діда, прабабу та сестру, яка мешкає в Норвегії. 10.11.2022р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 30.11.2022р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.01.2023р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_3 в заочному порядку на підставі ст.280 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засідання позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що він є двоюрідним дідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері дитина проживає в їх родині, він є її опікуном. На момент смерті матері дитини ОСОБА_3 вів аморальний спосіб життя, підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення. Про те, що дитина проживає в їх родині, йому було відомо і він мав можливість приходити до дитини, коли був ще на волі. Потім він перебував під вартою за вироком суду та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Після звільнення він долею дитини не цікавиться, жодного разу не зателефонував, не вітає доньку зі святами, матеріально не допомагає, хоча з нього стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини, має заборгованість по сплаті аліментів. Вихованням, розвитком та всім необхідним забезпеченням дитини займається він та його родина.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч.4 ст.164 СК України).

Ст.171 СК України закріплює, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд встановив, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк.6).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.7 звор.).

Ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2021р. щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2021р., який набрав законної сили 16.12.2021р., ОСОБА_3 був визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та засуджений до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців (арк.32-33).

Згідно довідки ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» №122/5/2226 від 20.09.2022р. ОСОБА_3 , 1976р.н. 15.07.2022р. звільнився з установи по відбуттю строку покарання та направився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 (арк.10).

Згідно з листом ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 16.01.2023р. ОСОБА_3 після звільнення з місця позбавлення волі за вказаною адресою не прибув, на обліку в ВП №5 не перебуває (арк.34).

Рішенням виконавчого комітету ЗМР №47/6 від 22.01.2021р. малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (арк.7).

Розпорядженням голови РА ЗМР по Хортицькому району №126р від 25.03.2021р. над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено опіку та призначено ОСОБА_2 , 1969р.н., її опікуном (арк.11).

Згідно з актом обстеження умов проживання дитини №10-08/522 від 17.02.2022р., складеним спеціалістами Служби (управління) у справах дітей по Хортицькому району, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з опікуном ОСОБА_2 (двоюрідний дід), матір`ю опікуна ОСОБА_7 (прабабка), сестрою опікуна ОСОБА_8 та її донькою ОСОБА_9 . В квартирі створені сприятливі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Усі комунікації підключені, є необхідні меблі та побутова техніка, комп`ютер, планшет, є необхідний запас продуктів та засоби гігієни. Дитина має окреме спальне місце, місце для навчання, канцелярське приладдя, комп`ютер, забезпечена одягом та взуттям за сезоном (арк.13).

Згідно з листом Запорізького міського центру соціальних служб ЗМР №1626/03-06 від 14.11.2022р. начальником відділу соціальної роботи по Хортицькому району була проведена бесіда з малолітньою ОСОБА_10 , в ході якої вона одразу пішла на контакт, не відчувалось тривожності та замкнутості. В ході роботи з дитиною було застосовано методику «Малюнок сім`ї». Дитина намалювала дім, в якому проживає її родина, а саме: маму, себе, дідуся, прабабусю та зазначила, що в неї є старша сестра ОСОБА_11 , яка зараз проживає у Норвегії. ОСОБА_12 вона називає свою бабу - ОСОБА_8 , рідна мати померла. Також вона розповіла, що навчається у Запорізькій спеціалізованій школі №40 в 1 класі. Відвідує спортивно-хореографічну студію «Прима», мріє стати балериною. На питання, чи хоче вона ще когось домалювати, вона відповіла, що це вся її родина. Стосовно батька вона зазначала, що його давно не бачила, пам`ятає, що він погана людина, багато вживав алкогольних напоїв, наразі він перебуває у тюрмі, тому що робив погані справи (арк.13 звор.).

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя 10.10.2022р., яке набрало законної сили 10.11.2022р., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2022р. і до повноліття дитини (арк.35-37).

Згідно розрахунку державного виконавця Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі від 11.01.2023р. заборгованість боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання малолітньої доньки станом на 31.12.2022р. становить 25 722,62грн. (арк.39).

Згідно з інформацією ГУ ДПС в Запорізькій області від 27.01.2023р. відомості про джерела доходів та їх розмір ОСОБА_3 за 1-3 квартал 2022р. відсутні (арк.50,51).

Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району №21.01/03-23/660 від 21.11.2022р. ним визнано доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 .

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги органу опіки та піклування законними та обґрунтованими.

Так, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є не лише невиконання батьками обов`язків щодо виховання дитини, а саме факт ухилення батьків від виконання цих обов`язків.

Ухилення від виконання обов`язків слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) особи, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі №461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач ОСОБА_3 після смерті своєї дружини та матері дитини ОСОБА_5 самоусунувся від виховання, розвитку та утримання малолітньої доньки ОСОБА_13 , у зв`язку з чим дитина була влаштована в родину родичів, де вона проживає до теперішнього часу і де для неї створені належні умови проживання та навчання. Після звільнення з місця позбавлення волі відповідач з заявою про повернення дитини йому на виховання не звертався, з донькою не зустрічається і не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає, навчанням та станом здоров`я не цікавиться, матеріальної допомоги добровільно не надає, аліменти не сплачує та має заборгованість. Фактичне місце його проживання невідомо, будь-яких доходів він не має.

Сукупність вказаних обставин, на думку суду, свідчить про те, що відповідач ОСОБА_3 як батько свідомо нехтує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання, розвитку та утримання малолітньої доньки ОСОБА_13 .

Вказані обставини підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення відповідного рішення.

При цьому, суд повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки він складений на підставі ретельно з`ясованих та перевірених умов проживання та виховання малолітньої дитини, є достатньо обґрунтованим і узгоджується з фактично встановленими судом обставинами.

Ухвалюючи рішення, суд також враховує, що малолітня ОСОБА_4 на час розгляду справи досягла повних 7-ми років та під час бесіди із спеціалістами Служби у справах дітей виявила найбільшу прихильність до родини, в якій зараз проживає. Батька своєю родиною не вважає, виказується про нього негативно.

Враховуючи вищевказане, в якнайкращих інтересах малолітньої дитини, задля забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд вважає доцільним позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_13 .

Також суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 обґрунтованого заперечення проти позову не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував.

На підставі вищевикладеного, позов органу опіки та піклування в особі РА ЗМР по Хортицькому району до ОСОБА_3 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.7,19,141,150,155,164,166,171,180-182 Сімейного кодексу України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району - задовольнити повністю.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23.02.2023р.

Суддя Н.А.Мурашова

21.02.2023