ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1125/23 Справа № 209/1884/22 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гаржи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу ДВС у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про зняття арешту з майна (суддя першої інстанції Решетник Тетяна Олександрівна) , -

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просив суд зняти арешт з нерухомого майна, що належить йому - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , накладений згідно постанови про арешт майна боржника від 23.01.2015 року державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Волох Оксани Володимирівни, що є підставою для внесення даних про зняття арешту з майна, яке належить ОСОБА_1 , до реєстру обтяжень рухомого майна та до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу ДВС у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про зняття арешту з майна.

Позовну заяву разом з доданими до неї документами повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу право на оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З вказаною ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року не погодився позивач і подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Так, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми права у даних правовідносинах. Так, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 ставив питання про зняття арешту з його майна, тому спору про право власності на нього з іншою особою у нього немає, що свідчить про безпідставність застосування ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Також суд безпідставно послався на статтю 447 ЦПК України, оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження.

Крім того, апелянт зауважив, що ним при зверненні до суду з позовом не оскаржувалися дії державного виконавця.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року справу витребувано з суду першої інстанції.

24 листопада 2022 року цивільна справа № 209/1884/22 надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження банк та ДВС отримали електронною поштою 07 грудня 2022 року (а.с.32,33).

08 грудня 2022 року на адресу апеляційного суду від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року справу призначено до розгляду на 11.01.2023 року (а.с. 37).

В судове засідання апеляційного суду 11 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання апеляційного суду 11 січня 2023 року представники Дніпровського відділу ДВС у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 41 42).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шишкіна В.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі ДВС у м. Кам`янське у період з 10.12.2014 року по 24.03.2015 року перебувало виконавче провадження № 45796557 з виконання виконавчого листа № 209/615/14, виданого 11.06.2014 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу 11611,52 грн.

В ході примусового виконання, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника від 23.01.2015 року, яким було застосовано арешт всього майна ОСОБА_1 . Дані про публічне обтяження були внесені до державного реєстру 26.15.2015 року під № 8491000. Зазначене виконавче провадження було завершено державним виконавцем 24.03.2015 на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції 1999 р. зі змінами та доповненнями). Оригінал виконавчого документа було повернуто стягувачу без виконання. Матеріали виконавчого провадження № 45796557 знищені відповідно до п.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, зареєстрованого у МЮУ 08.06.2017 за № 699/30567, у зв`язку із закінченням передбаченого законодавством терміну його зберігання, на підставі розпорядчого документу керівника відділу ДВС.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в ухвалі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року мають місце невідповідність висновків суду матеріалам справи та недоведеність обставин, які мають значення для справи; усі висновки, викладені оскаржуваній ухвалі базуються на нормативних актах, які не можуть бути застосовані у даних правовідносинах, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Позивач є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, провадження N 61-4726сво19.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що законодавець надав можливість зняття арешту і у випадку закритого виконавчого провадження, зокрема п. 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, є безпідставними, оскільки вказане у пункті 5 статті 59 вказаного вище Закону не має ніякого відношення до даної саправи.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст постанови складений 12 січня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна