Справа № 759/7531/22 Головуючий 1 інстанція- Горбенко Н.О.
Провадження № 22-ц/824/3679/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 січня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що 18 грудня 2020 року між ним та ПрАТ «Страхова група «ТАС» було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту на умовах програми «Правильне Каско» № FO-00884512, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору становить 1 рік.

Вказував, що 19 липня 2021 року на вул.Чорновола 46-В у м.Вишневе Бучанського району Київської області стався страховий випадок за участю застрахованого транспортного засобу «VolkswagenPolo» під керуванням водія ОСОБА_2 , а саме пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_2 , керуючи автмобілем, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався, що це буде безпечно, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з електроопорою, в результаті чого транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження. Своїми діями, водій ОСОБА_2 порушив п.10.1 ПДР та вчинив правопорушення за ст. 124 КУпАП. Посилався, що того ж дня він повідомив відповідача як страховика про страховий випадок і подав заяву про виплату страхового відшкодування, однак відповідач відмовив у проведенні виплати. Рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування відповідач підтвердив листом № 00118/0122 від 17 січня 2022 року, який направлений позивачу за результатами розгляду його заяви від 15 грудня 2021 року про перегляд рішення страховика щодо відмови у виплаті відшкодування. Відмова у виплаті обґрунтована тим, що пошкодження застрахованого транспортного засобу відбулося внаслідок виїзду водія на смугу зустрічного руху в місцях де такий виїзд заборонено, що згідно п.8.14 договору страхування є грубим порушенням ПДР і у відповідності до п.9.1.11. договору не відноситься до страхових випадків і не тягне виплати. Вважає, що ДТП сталося не з причин виїзду водія застрахованого транспортного засобу на смугу зустрічного руху і

- 2 -

послідуючого зіткнення з електроопорою, а внаслідок того, що у водія ОСОБА_2 погіршилося самопочуття з огляду на наявність у нього хвороб серцево-судинної системи і той на деякий час втратив контроль над застрахованим транспортним, допустивши зіткнення з опорою і попутно перетнувши смугу зустрічного руху.

Відповідно до звіту № 20063 від 02 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 507653,59 грн., ринкова вартість цього автомобіля складає 220776,08 грн., а відтак автомобіль є фізично знищеним. Водночас згідно цього ж звіту вартість автомобіля в пошкодженому стані після ДТП (вартість придатних залишків) становить 78297,43 грн. і страхова виплата, розрахована згідно п.13.2.2. договору страхування, становить 135777,47 грн. У зв`язку з наведеним просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 135777,47 грн. та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Конюшка Д.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів у справі, порушення судом норм процесуальнонго та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована порушенням судом норм процесуального права, зокрема п.2 ч.2 ст.223 ЦК України, оскільки мала місце перша неявка позивача і причини неявки були поважними, оскільки засідання призначене на 09-00 год. 18 жовтня 2022 року, однак в цей день із 06-25 год. до 10-01 год. тривала повітряна тривога і у позивача виникли істотні перешкоди у прибутті до суду, бо громадський транспорт припинив свою роботу, а по прибутті до суду представника позивача не пустили до приміщення, оскільки суд призупинив роботу. Вважає, що сторона позивача мала цілком поважні причини неявки в судове засідання, як і не могла завчасно подати заяву про відкладення розгляду. Висновки суду щодо відсутності доказів поганого самопочуття водія ОСОБА_2 суперечать матеріалам справи, в яких наявна довідка відділу № 1 (м.Вишневе) Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, згідно якої водій ОСОБА_2 після ДТП був доставлений до приймального відділення лікарні у м.Боярка, де йому встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, пароксизм фібриляції (передсердь) та проблеми з серцем. Окрім того, у потерпілого там же були відібрані пояснення, згідно яких за станом здоров`я він не впорався з керуванням і в`їхав у стовп. Наведеним обставинам суд не дав належної оцінки.

Відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги з додатками 07 грудня 2022 року направлена згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на офіційну електронну адресу відповідача, що стверджується повідомленням про її доставлення.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 135777,47 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не

- 3 -

передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки їх недоведеністю, зокрема відсутністю доказів того, що ДТП і пошкодження застрахованого автомобіля сталося в результаті поганого самопочуття водія.

При цьому суд виходив з того, що ДТП відбулося внаслідок порушення водієм ПДР і виїзду на смугу зустрічного руху в місці, де такий виїзд заборонено, що згідно умов договору є грубим порушення ПДР і підставою для відмови у виплаті.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Істотними умовами договору страхування серед іншого є визначення страхового випадку (ст.982 ЦК України).

Згідно ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.990 ЦК України та ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова група «ТАС» укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту на умовах програми «Правильне Каско» № FO-00884512, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Термін дії договору становить 1 рік.

Пунктом п.8.14. розділу 8 (поняття та терміни) частини 2 вказаного договору добровільного страхування визначено: «Грубі порушення ПДР - це: в`їзд на залізничний переїзд з порушенням умов розділу «Рух через залізничні переїзди відповідно до ПДР, проїзд на сигнал світлофора або жест регулювальника, що забороняють рух, рух тротуарами та

- 4 -

пішохідними доріжками (крім паркування), виїзд на смугу зустрічного руху в місцях, де такий виїзд заборонено, здійснення обгону або випередження транспортного засобу з ввімкненими спеціальними сигналами».

У відповідності до п.9.1.11. розділу 9 (виключення із страхових випадків) частини 2 до страхових випадків не відносяться та виплати страхового відшкодування не здійснюються у випадках грубих порушень ПДР. Даний пункт не діє, якщо про це вказано у п.3.8 частини 1 договору.

Відповідно до ч.1 п.3.8 частини 1 договору добровільного страхування наземного транспорту на умовах програми «Правильне Каско» № FO-00884512 в графі «Покриття пошкоджень при грубих порушеннях ПДР» зазначено відмітку «Ні».

Також судом встановлено, що 19 липня 2021 року на вул.Чорновола46-В у м.Вишневе Бучанського району Київської області сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який, порушивши п.10.1 ПДП, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався, що це буде безпечно, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з електроопорою, в результаті чого транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п.10.1 ПДР і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, але провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Окрім того, встановлено, що страховик ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки згідно схеми місця ДТП від 19 липня 2021 року та фотоматеріалів події, дана ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР, а саме виїзду на смугу зустрічного руху в місцях де такий виїзд заборонено, що згідно п.8.14 договору страхування є грубим порушенням і за п.9.1.11 договору не відноситься до страхового випадку.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, з огляду доведеність факту порушення водієм застрахованого автомобіля Правил дорожнього руху, які умовами договору страхування віднесені до грубих порушень і не належать до страхового випадку, що у свою чергу виключає проведення страхової виплати, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дав невірну оцінку наявній у справі довідка відділу № 1 (м.Вишневе) Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, згідно якої водій ОСОБА_2 після ДТП був доставлений до приймального відділення лікарні у м.Боярка, де йому встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, пароксизм фібриляції (передсердь) та проблеми з серцем, не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для завдоволення вимог.

Апеляційний суд вважає, що вказаний документ взагалі не є медичною довідкою, а є обробленою поліцією в електронній формі інформацією щодо події 102 № 75339272 за повідомленням закладу охорони здоров`я (а.с.17). Будь-які медичні документи, видані закладом охорони здоров`я, щодо стану водія ОСОБА_2 після його доставлення до лікарні та встановлені у нього діагнози у матеріалах справи відсутні і позивачем не надавалися ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції.

Окрім того, вказана інформація може стосуватися стану водія ОСОБА_3 виключно через певний час після ДТП на момент його доставлення і огляду в лікарні м.Боярка. При цьому апеляційний суд враховує, що за інформацією внаслідок ДТП водій отримав закриту черепно-мозкову травму. Отже, намагання представника позивача пов`язати дану інформацію із станом здоров`я в момент ДТП є помилковими.

Відхиляючи дані аргументи, апеляційний суд враховує, що для з`ясування питання

- 5 -

про стан здоров`я водія в момент ДТП необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, зокрема висновки відповідних експертів, однак позивач не надав до суду першої інстанції вказаних висновків, як і не ставив в суді першої інстанції питання про призначення відповідної експертизи.

Це по-перше.

По-друге, згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт порушення водієм застрахованого автомобіля п.10.1 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджено постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2021 року, яка набрала законної сили, і враховується апеляційним судом згідно приписів ч.6 ст.82 ЦПК України.

Водночас, згідно ст.20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Хворобливий стан водія ОСОБА_2 у постанові Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2021 року не встановлений.

Це ж стосується посилань позивача на пояснення потерпілого, згідно яких за станом здоров`я він не впорався з керуванням і в`їхав у стовп, які не знайшли свого підтвердження і не доведені останнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд частково погоджується із доводами апеляційної скарги про розгляд справи у відсутність позивача на прорушення положень ч.2 ст.223 ЦПК України, що може свідчити про порушення судом норм процесуального права та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно якої кожен має право на справедливий … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Проте, на думку апеляційного суду наведені аргументи скарги не є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи по суті 18 жовтня 2022 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому 04 жовтня 2022 року судової повістки (а.с.58), а відтак встановлені п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України підстави для обов`язкового скасування рішення відсутні.

Водночас відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Аналогічні роз`яснення містить п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», згідно якого порушення або неправильне застосування норм процесуального права

- 6 -

можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, порушення вимог ст.59 ЦПК щодо допустимості засобів доказування, необґрунтована відмова суду в задоволенні клопотання осіб, які беруть участь у справі, у дослідженні доказів (ст.60 ЦПК), порушення вимог ст.215ЦПК щодо змісту рішення суду тощо.

Наведені апелянтом ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду щодо відсутності передбачених законом підстав для задоволення позову.

При цьому апеляційний суд враховує, що права ОСОБА_1 на справедливий розгляд були в повному обсязі реалізовані ним в суді апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційної скарги, всі наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення щодо незаконності оскаржуваного рішення апеляційним судом ретельно розглянуті і їм дана оцінка, що у свою чергу свідчить про дотримання прав ОСОБА_1 та їх реалізацію в повному обсязі.

Даючи оцінку доводам позивача, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обгрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: