Справа № 454/1356/22 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О. А.
Провадження № 22-ц/811/3191/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Назар Х.Б.;

заявниці ОСОБА_1 та її представника

адвоката Пущик Н.А.;

заінтересованої особи ОСОБА_2 ;

ОСОБА_3 - представника МОУ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника Міністерства оборони України, на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 рокузадоволено заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , та встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали та були однією сім`єю з ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 60-63).

Дане рішення оскаржила представник Міністерства оборони України.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, «яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що вимоги заяви про встановлення факту проживання малолітніх дітей заявниці однією сім`єю з загиблим ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході бойових дій ОСОБА_2 мали б вирішуватися в порядку позовного провадження, оскільки встановлення цього факту заявниці «потрібно для отримання одноразової грошової допомоги», а отже є наявним спір про право (а.с. 38-43).

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони заявниці і її представника, а також заінтересованої особи ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі №554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі №636/4087/19 (провадження№ 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма її учасниками (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-заявниця ОСОБА_7 є матір`ю малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18, 19);

-28.05.2020 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_2 і після державної реєстрації цього шлюбу її прізвище стало ОСОБА_9 (а.с. 17);

- ІНФОРМАЦІЯ_5 у шлюбі ОСОБА_1 з ОСОБА_2 народився спільний син ОСОБА_10 , в результаті чого згадане подружжя отримало статус багатодітної сім`ї, зокрема ОСОБА_2 статус багатодітного батька (а.с. 21);

-24.04.2022 року ОСОБА_2 , перебуваючи в лавах Збройних Сил України, в ході воєнних дій у Попаснянському районі Луганської області (Україна) загинув (а.с. 10-12, 20).

За вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції вірно вважав доведеним той факт, що ОСОБА_1 розом ОСОБА_2 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та маючи спільну дитину, проживали однією сім`єю з малолітніми дітьми заявниці ОСОБА_1 від першого шлюбу, що в ході апеляційного розгляду справи визнала також та підтвердила заінтересована особа ОСОБА_2 мама загиблого ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга не містить жодних доводів на спростування вищенаведених обставин.

В ході апеляційного розгляду справи представник апелянта (Міністерства оборони України) визнала, що одноразова допомога у зв`язку з загибеллю військовослужбовця в ході бойових дій виплачується в однаковому розмірі: незалежно від кількості осіб, які претендують на цю допомогу.

Таким чином, встановлення юридичного факту того, що малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю з загиблим ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході бойових дій ОСОБА_2 , який до дня своєї смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з їхньою мамою (заявницем ОСОБА_1 ), в жодній мірі не порушує права, свободи чи законні інтереси Міністерства оборони України: цю обставину представник згаданого апелянта в суді апеляційної інстанції і не пробувала спростовувати.

В той же час, інші заінтересовані особи (зокрема, батьки загиблого, які мають право на одноразову допомогу у зв`язку з загибеллю військовослужбовця в ході бойових дій) визнають встановлений судом факт та заперечують апеляційну скаргу на рішення суду, яким цей факт встановлено.

Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту проживання малолітніх дітей однією сім`єю з особою, яка померла (загинула).

Висновки суду про відсутність у даному випадку спору про право є обґрунтованими, оскільки лише в разі встановлення судом юридичного факту проживання малолітніх дітей однією сім`єю з особою, яка померла (загинула), ці діти можуть претендувати на частку одноразова допомога у зв`язку з загибеллю військовослужбовця в ході бойових дій.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цього рішення відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника Міністерства оборони України, залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну ухвалу складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.