ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1040/22 Номер провадження 22-ц/814/2544/23Головуючий у 1-й інстанції Сайко О.О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2022 року, прийнятого під головуванням судді Сайко О.О. в м.Пирятині, зі складанням повного тексту 18.11.2022 року,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Зазначав, що вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року, ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 194 Кримінального кодексу України (далі КК України) на 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вироку суду 15 вересня 2021 року близько 20 год, ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, намагався підпалити автомобіль Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, однак, злочин не довів до кінця, оскільки пляшка з бензином відкотилася від автомобіля та розбилася.

Своїми злочинними діями відповідач спричинив йому матеріальну шкоду у вигляді технічного пошкодження кузова автомобіля, який на момент відновлення первинного стану, згідно кошторису становить 8094 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2022 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, в розмірі 8094 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження обставин зазначених у позові.

У відзиві ОСОБА_1 посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 вересня 2021 року близько 20 год в обвинуваченого ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, виник злочинний умисел на вчинення підпалу автомобіля Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне ушкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , налив у скляну пляшку нафтопродукт - легкозаймисту рідину бензин з домішками нафтової олії, прикріпив запал у вигляді марлі та близько 20 год. 50 хв. прибув до місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , де підпалив марлю за допомогою газової запальнички і кинув пляшку з бензином до автомобіля Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим скоїв підпал. Однак, злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від нього, оскільки пляшка з бензином відкотилася від автомобіля та розбилася (а.с. 3-4).

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року, який відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою, ОСОБА_2 був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 194 Кримінального кодексу України (далі КК України) на 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст.75КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. Вирок суду набрав законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 йому спричинено матеріальну шкоду у вигляді технічного пошкодження кузова автомобіля, на відновлення первинного стану якого, згідно рахунку ФОП ОСОБА_3 від 17.11.2021 року №8 було витрачено 8 094 грн.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що злочинними діями ОСОБА_4 розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , доведений належними та допустимими доказами і становить 8094 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права, тобто, з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження завданих збитків позивачем було надано рахунок від 17.11.2021 року, виданим ФОП ОСОБА_3 №8, де в графі платник вказано ОСОБА_1 (а.с.5).

Як вбачається з вироку постановленого Пирятинським районним судом Полтавської області від 02 листопада 2021 року обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав та погодився поступово відшкодувати завдані потерпілому збитки.

Аналіз викладеного свідчить про те, що позивачем доведено в повному обсязі заподіяння йому матеріальної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідач.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.02.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: О.І. Обідіна

Л.І. Пилипчук