Справа № 535/1499/22
Провадження № 2/535/101/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07 лютого 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Гуляєва Г.М., за участю секретаря судового засідання Міняйло О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 на 1/8 частину всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з урахуванням щорічної індексації, до досягнення дитиною 18 років.

В обгрунтування заявлених вимог покладається на те, що 10 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_4 , від якого народилась дитина, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданою повторно, від 31.07.2013 року, та яка проживає разом з відповідачкою.

12.12.2014 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано.

Рішенням Дергачівського районного суду від 04.10.2013 року по справі №619/4315/13-ц, задоволено частково позов ОСОБА_5 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, а в подальшому до 23 років, а також на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в 1/4 частині до її повноліття та на утримання дружини в 1/6 частині до досягнення донькою трирічного віку.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.11.2013 року по справі №22-ц/790/7289/13 р. рішення Дергачівського районного суду від 04.10.2013 року по справі по справі №619/4315/13-ц - змінене та ухвалене нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_5 про стягнення аліментів, та стягнуто з нього аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі по 900 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, а також аліменти на утримання дружини в сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, на підставі цього рішення було видано виконавчий лист.

Рішенням Дергачівського районного суду від 02.10.2015 по справі №619/3419/15-ц, змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 900 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку щомісячно, на підставі цього рішення було видано виконавчий лист.

27 серпня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що підтверджується копієї свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.8).

У шлюбі з ОСОБА_9 народилась дитина, син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.9).

ОСОБА_1 , перебуває на службі в Харківському районному управлінні поліції №3 ГУНП в Харківській області, на посаді інспектора- чергового ЧЧ CM, має спеціальне звання ст.лейтенанта поліції, грошове забезпечення складає 13000 (тринадцять тисяч) гривень щомісяця (а.с.11). Інших видів заробітку він не має та його заробіток є єдиним доходом родини.

Дружина позивача ОСОБА_9 , не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Разом з ними також проживає дід позивача, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким вони ведуть спільний побут та перебуває на утриманні позивача, що в свою чергу призвело до погіршення його матеріального становища.

Також зазначає, що сімейний стан відповідачки по справі також змінився, від 20.07.2019 р., вона перебуває у новому шлюбі, у зв`язку зі зміною сімейного стану відповідачки, відповідно, покращилось і її матеріальне становище.

Позивач вважає, що саме вказані вище обставини змінилися, що впливали на визначення розміру платежів, і в разі стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 від заробітку, він залишиться без засобів на існування. Також позивач зазначає у позові, що починаючи з 2013 року він регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення доньки, проте, у зв`язку з сьогоднішніми умовами, а також із народженням дитини у новому шлюбі, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей та дружини, і відповідно, сплата аліментів у раніше встановленому судом розмірі є не можливою для нього як платника аліментів, тому він вимушений був звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Гуляєвої Г.М. від 18.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву від 24.01.2023, в якій просить розгляд проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Виклик відповідача ОСОБА_2 в судове засідання було здійснено через оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с.39).

Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті Судової влади України, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надіслала. Тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Згідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Разом з тим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та дійшов такого висновку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З 10 листопада 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_12 )) перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданою повторно, від 31.07.2013 року, яка проживає разом з відповідачкоюта знаходиться на її утриманні (а.с.10)

12.12.2014 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано (а.с.52,53).

Рішенням Дергачівського районного суду від 04.10.2013 року по справі №619/4315/13-ц, задоволено частково позов ОСОБА_5 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, а в подальшому до 23 років, а також на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в 1/4 частині до її повноліття та на утримання дружини в 1/6 частині до досягнення донькою трирічного віку.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.11.2013 року по справі №22-ц/790/7289/13 р. рішення Дергачівського районного суду від 04.10.2013 року по справі по справі №619/4315/13-ц - змінене та ухвалене нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_5 про стягнення аліментів, та стягнуто з нього аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі по 900 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, а також аліменти на утримання дружини в сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, на підставі цього рішення було видано виконавчий лист (а.с.54-56).

Рішенням Дергачівського районного суду від 02.10.2015 по справі №619/3419/15-ц, змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 900 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку щомісячно, на підставі цього рішення було видано виконавчий лист (а.с.57-59).

Згідно з довідкою про доходи від 25.07.2022 року № 132, виданою ОСОБА_1 , вбачається, що він працює у Головному управлінні Національної поліції України в Харківській області та займає посаду інспектор- черговий чергової частини сектору моніторингу із середнім доходом за січень-червень 2022 року у розмірі 11 557,40 -13270,99 грн на місяць (а. с. 11).

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 09.08.2022 року№ 15-09/08, за адресою: АДРЕСА_3 фактично проживають: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 13).

Згідно з довідкою від 07.02.2022 року № 99, виданою ОСОБА_9 , убачається, що вона працює у ТОВ « ДИСТРИБУЦІЙНО-ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ «ПІЛОТ» на посаді кухонного робітника з 11.06. 2020 року та з 03.02.2021 року по 17.11.2023 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку (а. с. 12).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_9 має сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7 , а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, проживає разом з сином, дружиною і дідусем, який також знаходиться на його утриманні ,а також зазначає, що сімейний стан відповідачки по справі змінився, від 20.07.2019 р., вона перебуває у новому шлюбі, у зв`язку зі зміною сімейного стану відповідачки, відповідно, покращилось і її матеріальне становище.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також позивачем не надано доказів на обгрунтування його позиції на посилання щодо покращення матеріального становища відповідача та перебування на його утриманні діда.

Та, обставина, що у позивача народилась дитини син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, щодо зміни обставин, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст.182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 10.02.2023 року.

Суддя: Г.М. Гуляєва