Справа № 364/719/22
Провадження № 2/364/33/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД», , адреса: 09301, Київська область, Білоцерківський район (колишній Володарський район), смт Володарка, вул. Зарічна, 80,

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

01.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Володарського районного суду Київської області із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04 січня 2021 року він отримав Свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом згідно якого успадкував земельну ділянку площею 3,9426 га, яка розташована за адресою : Київська область, Володарський район, Пархомівська сільська рада, кадастровий номер : :03:008:0009, яка належала його батьку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Після прийняття спадщини йому стало відомо, що 13 грудня 2012 року між батьком та ТОВ «ФК ЛТД» в особі генерального директора Каплуна Миколи Степановича укладено Договір оренди землі. ОСОБА_1 вказує, що коли отримав даний договір то з`ясувалося, що в графі «Орендар» відсутній підпис його батька ОСОБА_2 , замість підпису написане прізвище « ОСОБА_3 ». Позивач вважає, що оскільки на Договорі відсутній підпис батька то і договір він не підписував, а тому і земельну ділянку в оренду не передавав. Позивач вказує, що оскільки у відповідача відсутній договір оренди землі на підставі якого він користується даною земельною ділянкою, тому відповідач порушує його права як власника щодо використання земельною ділянкою для власних потреб, а тому просить суд усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 3,9426 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Київської області, кадастровий номер: :03:008:0009 шляхом повернення йому вказаної земельної ділянки від ТОВ «ФК ЛТД».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, направив до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 33).

Представник відповідача адвокат Плаксій Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на їх безпідставність та вказав, що на момент укладання Договору оренди землі майже всі орендодавці в графі «Орендар» ставили не підпис, а писали своє прізвище. Позивачем не ставилось питання щодо призначення почеркознавчої експертизи на виявлення чи власноручно батько позивача писав своє прізвище у Договорі. В тексті договору чітко прописано, строк дії договору, в якому випадку поновлюється договір оренди землі та умови повернення земельної ділянки орендодавцеві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 04 січня 2021 року отримав Свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом згідно якого успадкував земельну ділянку площею 3,9426 га, яка розташована за адресою: Київська область, Володарський район, Пархомівська сільська рада, кадастровий номер: :03:008:0009, яка належала його батьку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 088790 (а.с. 12-13).

З позовної заяви вбачається, що 13 грудня 2012 року між батьком позивача ОСОБА_2 та ТОВ «ФК ЛТД» укладено Договір оренди землі даної земельної ділянки строком на десять років. Окрім цього, в позовній заяві позивач вказує, що факт укладення даного договору йому стало відомо після прийняття спадщини, та коли він отримав даний Договір то з`ясувалося, що в графі «Орендар» відсутній підпис його батька ОСОБА_2 , а замість підпису стоїть прізвище « ОСОБА_3 » (а.с. 11).

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною четвертою ст. 124 ЗК України передбачено, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки орендарем.

Згідно ч. 1ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначено в ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач в позовній заяві, як на підставу своїх вимог посилався на те, що в графі «Орендар» відсутній підпис його батька ОСОБА_2 , а замість підпису стоїть прізвище « ОСОБА_3 », тобто його батько не ставив свого підпису да Договорі оренди землі та земельну ділянку не передавав. Також позивач зазначає, що відповідач порушує його право щодо користування земельною ділянкою для власних потреб, оскільки у відповідача відсутній даний договір землі на підставі якого він користується земельною ділянкою яку позивач отримав у спадок.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В супереч своїх доводів, позивач не надав доказів того, що ним порушувалося питання щодо визначення чи саме орендодавець ОСОБА_2 тобто батько позивача ОСОБА_1 підписував Договір оренди землі який укладений 13.12.2012 року, що вказує на те, що позивач не порушував питання з приводу призначення почеркознавчої експертизи. Тобто, позивач не надав будь яких доказів, які могли б стверджувати, що його батько не підписував даний договір.

Суд звертає увагу, що строк дії договору закінчується 13.12.2022 року, а позивач звертається до суду з позовною заявою 01.12.2022 року, до цього часу позивач не ставив питання щодо розірвання вказаного вище договору.

В суду є всі підстави вважати, що позивач знав коли договір закінчується, строк дії договору і знав які умови повернення земельної ділянки, що саме прописано в п. 8, 9, 10, Договору.

Позивач не вказує та не надає доказів того, що звертався до відповідача з листом про розірвання Договору оренди землі та з листом-повідомленням про заперечення щодо поновлення договору оренди землі, як прописано у п.п. 9-10 Договору (а.с. 8). В свою чергу представник відповідача також не вказує, що вони здійснювали заходи щодо поновлення Договору оренди землі чи його розірвання.

Оскільки позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на складність справи складання повного рішення суду в справі відкладено в межах десятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України) з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України щодо визначення закінчення процесуальних строків, що припадає на вихідний (неробочий) день.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 626-631, 638 ЦК України, ст.ст. 12, 82, 83, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити повністю.

З повним рішенням сторони можуть ознайомитись 24.02.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Ткаченко