Номер провадження: 22-ц/813/4085/23
Справа № 2-5058/11
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Семиженко Г. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Склярської І.В.,

секретар Куріньова Л.С.,

розглянувши у місті Одесі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Таштанової Олени Георгіївни від імені ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси, постановлену 12 жовтня 2022 року під головуванням судді Салтан Л.В., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса), заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Вимога скарги

У скарзі від 11 серпня 2022 року адвокат Таштанова О.Г. від імені ОСОБА_1 просила:

-поновити строк на звернення із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця до суду;

-визнати протиправною бездіяльність Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі щодо незняття арешту з всього майна та з інших заходів примусу з ОСОБА_1 під час завершення виконавчого провадження № 35168715;

-визнати протиправною бездіяльність Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі щодо незняття арешту з всього майна та незняття інших заходів примусу з ОСОБА_1 під час завершення виконавчого провадження № 42452108;

-зобов`язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 та інших заходів примусу в межах виконавчого провадження № 35168715;

-зобов`язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 та інших заходів примусу в межах виконавчого провадження № 42452108;

-стягнути з Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Підстава та обґрунтування заяви

Посилалася на те, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси розглядалася цивільна справа № 2-5058/11 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу, який рішенням Київського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2011 року було задоволено, на підставі якого 18 квітня 2012 року було видано виконавчий лист № 2-5058/11, за ним Другим Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі було відкрито виконавче провадження № 35168715, 09 листопада 2012 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 35168715, 11 жовтня 2013 року державним виконавцем на підставі п. 4) ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження в редакції станом на 11 жовтня 2013 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, оригінал виконавчого документа було направлено Публічному акціонерному товариству Комерційному банку Приватбанк, також в провадженні Київського районного суду міста Одеси розглядалась цивільна справа № 520/5814/13-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03 вересня 2013 року було задоволено, 20 лютого 2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 42452108, 08 вересня 2014 року ним на підставі п. 2) ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження в редакції станом на 11 жовтня 2013 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

09 лютого 2022 року адвокат Таштанова О.Г. звернулася до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі із заявою про зняття арешту та інших засобів примусу з ОСОБА_1 через відсутність правових підстав для продовження дії заходів примусу через 9 та 8 років після завершення виконавчого провадження, відповідно до відповіді від 20 липня 2022 року, яку було отримано 21 липня 2022 року, заяву було залишено без задоволення та рекомендовано виконати рішення суду, після чого будуть знятті всі заходи примусу із скаржника, вважає вказану відповідь та такі дії протиправними та такими, що порушують права ОСОБА_1 , зазначає, що під час завершення виконавчих проваджень був чинним Закон України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року в редакції від 11 жовтня 2013 року та 20 липня 2014 року, відповідно до його ч. 1 ст. 50, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 28, ч. 1 ст. 45 , згідно відповіді від 20 липня 2022 року за виконавчим провадженням № 35168715 не здійснювалося жодних дій, виконавець не вказує про необхідність сплати виконавчого збору або компенсування інших витрат, у зв`язку з чим немає підстав не зняти арешти відповідно до вимог ст. 50 вище вказаного Закону, одночасно державний виконавець вказує, що в межах виконавчого провадження № 42452108 було стягнуто 125 гривень, одразу було стягнуто витрати, пов`язані з проведенням виконавчих дій та виконавчий збір, строк на повторне пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання сплив, позивач по справі не може повторно звернутися із виконавчим листом до виконавчої служби, відповідно до чинного законодавства на момент повернення виконавчого листа стягувачу виконавець повинен був розглянути питання зняття заходів примусу, включно арешти на все майно боржника, проте не вирішив це питання, чим порушив права ОСОБА_1 вільно розпоряджатися своєю власністю.

Судове рішення суду першої інстанції за скаргою

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2022 року у задоволенні скарги відмовлено.

Мотиви суду першої інстанції у даній справі

Суд прийшов до висновку про те, що посилання скаржника на ст. 50 Закону України Про виконавче провадження є хибним, так як дана норма поширюється на виконавчі провадження, що завершені відповідно до його ст. 49, положення про зняття арешту не поширюються на ст. 47 цього Закону, за якою виконавчий документ повертається стягувачу з правом повторного пред`явлення до виконання, викладені у скарзі факти про стягнення виконавчого збору згідно положень закону, який діяв станом на 2013 рік, не мають відношення до відповіді Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі, яка надана у 2022 році, на спірні правовідносини, що виникли після отримання відповіді, поширюються положення Закону України Про виконавче провадження у редакції 1404-VІІІ від 19 липня 2022 року, після отримання заяви скаржника щодо зняття арештів Другим Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі надано відповідь в межах чинного законодавства, суд визнав причини пропуску звернення до суду з даною скаргою поважними та поновив його, заначив, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. п. 2), 4) ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження не вважається закінченим, підстави зняття арешту державним виконавцем визначено в ст. 60 вказаного Закону в редакції, чинній на час прийняття постанови, заявницею не надано доказів сплати виконавчого збору, що також є підставою для відмови у скасуванні арешту з майна, та не прийняв твердження заявниці про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа сплив, оскільки такий виконавчий лист не визнавався таким, що не підлягає виконанню, також невідомо, чи поновлював позивач строк для пред`явлення даного виконавчого листа до виконання, відповідно до п. 5.6.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, чинної на час прийняття постанови державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій, суд не встановив порушень державним виконавцем порядку накладення арешту, про які стверджував скаржник.

Вимога апеляційної скарги

У апеляційній скарзі адвокат Таштанова О.Г. від імені ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дії щодо незняття заходів примусу та зобов`язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі звільнити майно ОСОБА_1 з-під арешту та зняти інші вживані заходи примусу.

Підстави та обґрунтування апеляційної скарги

Крім доводів, зазначених у скарзі, посилалася на передчасний висновок суду першої інстанції щодо несплати виконавчого збору, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження 1999 року постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю, при наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документу державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні, за його ч. 5 ст. 28 у разі, якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми, отже якщо ніяких дій виконавцем здійснено не було, не було стягнуто повну суму за рішенням суду особа, відносно якої було порушено виконавче провадження, має право на зняття з неї всіх заходів примусу без сплати виконавчого збору, законодавство надає обов`язок державному виконавцю слідкувати за перерахуванням стягнутих сум, стягувати виконавчий збір пропорційно стягнутої суми в межах виконавчого провадження, згідно відповіді державного виконавця від 20 липня 2022 року під час проведення виконавчих дій боржником було сплачено 125 гривень, з яких 68,18 гривні боргу на користь стягувача, 50 гривень витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій, 6,82 гривні виконавчого збору за примусове виконання рішення суду (10% від стягнутої суми на користь стягувача), державний виконавець сам підтвердив, що скаржницею було сплачено виконавчий збір у розмірі 10% від фактично стягнутої суми.

Стягувачу було відомо про розгляд скарги, він міг надати підтвердження поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, матеріали справи та реєстр судових рішень не містять підтвердження звернення стягувача з відповідним клопотанням та відповідного процесуального рішення за таким клопотанням, у зв`язку з чим державний виконавець повинен був застосувати наслідки спливу строку на пред`явлення виконавчого листа, а саме закінчити виконавче провадження та зняти арешт з майна боржника, інші заходи примусу.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзивах на апеляційну скаргу Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі та адвокат Васильєва К.В. від імені Акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Процесуальна позиція сторін при апеляційному розгляді справи

У судове засідання учасники справи не з`явилися, від представника суб`єкта оскарження надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Позиція апеляційного суду

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви суду апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2011 року рішенням Київського районного суду міста Одеси позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк заборгованість за кредитним договором 0D01AE00000051 від 01 жовтня 2008 року в розмірі 14350,53 долари США, що еквівалентно 114550,23 гривні, судові витрати у розмірі 1142,3 гривні та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 21-22).

Відповідно до листа № 18376 Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) від 20 липня 2022 року в період з 09 листопада 2012 року по 11 жовтня 2013 року на примусовому виконанні у вказаному відділі перебував виконавчий лист № 2-5058/11, виданий 18 квітня 2012 року Київським районним судом міста Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк грошової суми 114550,23 гривні (АСВП № 35168715), 09 листопада 2012 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, про яку сторони повідомлені за адресами, зазначеними у виконавчому провадженні, під час проведення виконавчих дій з метою забезпечення виконання вимог виконавчого документа постановою державного виконавця від 09 листопада 2012 року накладений арешт на все належне ОСОБА_1 майно, встановлена заборона на його відчуження, відомості внесені до відповідних реєстрів, 31 березня 2013 року стягувачу було запропоновано провести авансування проведення виконавчих дій, пов`язаних з отриманням інформації щодо реєстрації за боржником нерухомого майна та виготовленням технічної документації, у зв`язку з відсутністю відповіді стягувача щодо авансування 11 жовтня 2013 року державним виконавцем на підставі п. 4) ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (в редакції закону станом на 11 жовтня 2013 року) винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, оригінал виконавчого листа направлений до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк, стягувачу надано роз`яснення про можливість повторного звернення виконавчого документа до примусового виконання у встановлений чинним законодавством термін, матеріали виконавчого провадження № 35168715 передані для подальшого зберігання до архіву, які в подальшому були знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання.

В період з 20 лютого 2014 року по 08 вересня 2014 року на примусовому виконанні у вказаному відділі перебував виконавчий лист № 520/5814/13-ц, виданий 06 лютого 2014 року Київським районним судом міста Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк грошової суми 104647,79 гривні (АСВП № 42452108), 20 лютого 2014 року державним виконавцем винесена постанов про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам за зазначеними адресами у виконавчому документі, під час проведення виконавчих дій боржником було сплачено 125 гривень, з яких 68,18 гривні боргу на користь стягувача, 50 гривень витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій, 6,82 гривні виконавчого збору за примусове виконання рішення суду, іншого майна, належного боржнику, на яке можна звернути стягнення для сплати боргу, виявлено не було, 08 вересня 2014 року державним виконавцем на підставі п. 2) ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (в редакції закону станом на 11 жовтня 2013 року) винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, оригінал виконавчого листа направлений до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк, стягувачу надано роз`яснення про можливість повторного звернення виконавчого документа до примусового виконання у встановлений чинним законодавством термін, матеріали виконавчого провадження № 42452108 передані для подальшого зберігання до архіву, які в подальшому були знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання.

Предметом дослідження для суду та доведення для заявника у даній справі є питання, чи має державний виконавець обов`язок зняти арешт з майна боржника при поверненні виконавчого листа стягувачу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права та обов`язки державного виконавця при виконанні судових рішень визначено положенням Законів України «Про виконавче провадження» редакції 1999 та 2016 років, за ст. ст. 1 обох Законів виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ст. ст. 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» редакції 1999 року та ст. ст. 39, 40 такого ж Закону редакції 2016 року зняття арешту з майна боржника передбачається лише у випадку закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу згідно їх ст. 47 та ст. 37 відповідно не є таким закінченням, протилежне твердження сторони ОСОБА_1 є хибним, отже у державного виконавця не було визначеного законом обов`язку у даному випадку вирішувати питання про зняття арешту з майна боржника, в його діях не вбачається неправомірної бездіяльності з цього приводу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у даній справі, який доводами апеляційної скарги спростовано не було, її належить залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Таштанової Олени Георгіївни від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складений протягом п`яти днів, і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 23 лютого 2023 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська