Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1494/21

номер провадження 2/695/201/23

15 лютого 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю:

секретаря - Оніщенко Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Сизька Д.Б.,

представника третьої особи - Романової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Золотоніської міської ради про визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні у якому просив визначити один із способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- кожну неділю місяця з 10.00 год. до 16.00 год. за місцем свого проживання;

- у святкові дні, державні (вихідні) дні, день народження дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю.

Позов мотивує тим, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Сімейне життя не склалося, шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Після розірвання шлюбу син сторін по справі залишився проживати разом із відповідачем, яка почала створювати позивачу перешкоди у можливості спілкування із ним, а тому позивач звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Золотоніської міської ради для вирішення питання про свою участь у спілкуванні з дитиною.

Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 31.07.2020р. №227 «Про визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею» позивачу було визначено спосіб спілкування із сином.

Разом із тим позивач вважає, що вказане рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради не в повній мірі відповідає інтересами сина сторін по справі та його інтересам. При цьому відповідач належним чином зазначене рішення не виконувала та створювала перешкоди у спілкуванні позивача із сином.

За таких підстав, керуючись нормами ст. 159 СК України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 16.07.2021р. відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надала.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги ствердив та наполягав на їх задоволенні, при цьому пояснив суду, що він бажає спілкуватись із своїм сином, брати активну участь в його житті. Хоче спілкуватись із дитиною самостійно, без представника органу опіки. Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради йому дійсно було встановлено способи участі у вихованні та спілкування із сином, однак відповідач чинила перешкоди в таких зустрічах, а тому вказане рішення виконувалось не належними чином з вини відповідача. Із відповідними скаргами на такі перешкоди з боку відповідача він до органу опіки не звертався, однак вирішив змінити порядок зустрічей із своїм сином, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та вказала, що малолітній син сторін по справі боїться свого батька, який вів себе агресивно по відношенню до неї. Крім того позивач не має батьківських навиків. Між позивачем та його сином немає відповідного контакту, а тому позивач не може перебувати разом із дитиною на одинці, що може зашкодити психічному здоров`ю дитини. Зазначене позивачем рішення виконавчого комітету не завжди виконувалось, оскільки дитина хворіла чи відповідач не мала можливість відпроситись з роботи, тобто із незалежних від неї причин. При цьому про вказані обставини вона повідомляла позивача в телефонному режимі. Позивач сам не проявляв активного бажання бачитись з дитиною, так за 2022р. позивач бачився з дитиною лише 7 разів. Крім того відповідач вказувала, що боїться на одинці перебувати із позивачем, який раніше по відношенню до неї вів себе агресивно, та погоджується бачитися з ним лише в громадських місцях.

Представник відповідача із позовними вимогами не погодився та вказав, що позивач сам не проявляє активного бажання зустрічатися з сином. Так в 2020 р. позивач зустрічався із сином лише 3 рази, у 2021 р. - 5 разів, у 2022 р. - 7 разів. При цьому жодних доказів, що відповідач чинить перешкоди у можливості спілкування позивача із своїм сином матеріали справи не містять, а сам позивач ствердив, що не звертався із відповідними скаргами до органу опіки та піклування. Про передчасність заявлених позивачем позовних вимог свідчать висновки відповідної служби у справах дітей, молоді та спорту, які порядок зустрічей батька із сином не змінювали. Представник відповідача вказав, що зустрічі позивача із своїм сином та їх спілкування можливе і без представника органу опіки та піклування, однак такі зустрічі мають відбуватися за обов`язкової участі матері дитини та у громадському місці.

Представник третьої особи по справі проти задоволення позову заперечувала та вказала, що між позивачем та дитиною відсутнє взаєморозуміння та взаємозв`язок, а тому зустрічі позивача та малолітньої дитини за відсутності матері можуть суттєво зашкодити психічному здоров`ю дитини. За місцем проживання позивача зустрічі з дитиною є передчасними. Зустрічі в громадських місцях, за відсутності представника органу опіки та піклування та в присутності матері дитини найкраще будуть відповідати як інтересам дитини, так і батьків.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2019 року.

Згідно з даними свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 13.01.2021р., що видане Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку служби у справах дітей, молоді та спорту від 29.07.2020за №307/01-11 про доцільність визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із виникненням спору, 27.07.2020 фахівцем МЦСССДМ була проведена оцінка потреб сім`ї ОСОБА_2 , виявлено тривожність дитини, страх до гучних звуків та підвищеного голосу. проблемним є те, що існують складні стосунки між батьками дитини. Служба у справах дітей, молоді та спорту вважала за доцільне визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини один раз на тиждень у присутності матері та представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Золотоніської міської ради в місцях відпочинку дітей.

Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 31.07.2020 р. за №227 було визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини та спілкування з нею, а саме один раз на тиждень у присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Золотоніської міської ради в місцях відпочинку дітей.

Відповідно до листа служби у справах дітей, молоді та спорту від 15.07.2020р., який адресований ОСОБА_1 , із ОСОБА_2 була проведена бесіда щодо рівності прав батьків у вихованні дітей, відібрано письмові пояснення стосовно вказаної ситуації. Також відповідно до листа виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 24.02.2021р. за №402, яка також була адресована ОСОБА_1 , із ОСОБА_2 була проведена бесіда щодо виконання рішення виконкому Золотоніської міської ради від 31.07.2020 №227 про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. У своєму письмовому поясненні ОСОБА_2 повідомила, що не заперечує проти зустрічей дитини з батьком, проте насторожена проявами агресії ОСОБА_1 ..

Згідно з висновком органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про розв`язання спору щодо участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею від 28.09.2021р. за №1966, у зв`язку із відкриттям провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , працівники служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту 24.09.2021р. обстежили умови проживання ОСОБА_1 , в ході якого було встановлено, що ОСОБА_1 не створені умови для перебування малолітнього ОСОБА_3 .. У квартирі, за місцем проживання ОСОБА_1 , проводиться капітальний ремонт, відключене опалення, не облаштована кімната для дитини. Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні згідно рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 31.07.2020 №227 «Про визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею», а саме один раз на тиждень у присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Золотоніської міської ради в місцях відпочинку дітей.

Вказаний висновок стверджується доданими актами обстеження умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до акту служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту затвердженого 07.12.2021р., на підставі заяви ОСОБА_1 , було проведено обстеження умов проживання позивача, відповідно до якого умови проживання останнього добрі, дві кімнати об лаштовані для проживання, проведено ремонт на кухні та в дитячій кімнаті, проведено отоплення. Для виховання та розвитку дитини наявна окрема дитяча кімната, ліжко, постільна білизна, в кімнаті дитини проведено сучасник ремонт. Згідно акту в будинку створено умови для проживання дитини, є окрема дитяча кімната, в будинку тепло, чисто, є всі зручності.

Надаючи правову оцінку доводам сторін суд зазначає.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення Суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Вимогами статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді сцрав Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним із завдань Сімейного Кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби дідом у тому числі.

Згідно зі статтею 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні Відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до Моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та Піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно із статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю, батьком.

Крім того, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України та статей 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, Першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Відповідно до статті 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В той же час, статтею 159 СК України врегульовується питання вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дітьми та участі у їх вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дітьми та відповідно обов`язок того з батьків, з ким проживають діти, не чинити перешкод у здійсненні такого права.

Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування з нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Сам факт звернення позивача до органу опіки та піклування з приводу визначення порядку побачень з дитиною є свідченням наявності перешкод у реалізації ним батьківських прав щодо участі у вихованні і спілкуванні із сином, який проживає разом з матір`ю (відповідачкою). Що узгоджується із висновком Верховного Суду (постанова від 23 грудня 2021 року, справа № 202/412/20, провадження № 61-18600св20).

За вказаних обставин, враховуючи наведені вище сторонами по справі доводи та наявні в матеріалах справи докази, суд висновує, що позивач бажає налагодити стосунки з сином, з яким не спілкувався протягом тривалого часу. Самі батьки не створили умов, за яких можлива участь батька у спілкуванні з сином, а недоведеність позивачем наявності перешкод з боку відповідачки ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_3 не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення способу участі батька у спілкуванні з своїм сином, що узгоджується із висновком Верховного Суду (постанова від 09 лютого 2022 року, справа № 569/6164/19, провадження № 61-20506св21).

Разом із тим, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно із статтею 141 СК України, частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від Дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 2 статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть Здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окреме) від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною.

Суд із врахуванням зазначених вище норм права, а також встановлених обставин у справі, відсутність обставин, які б перешкоджали спілкуванню позивачу із своїм сином ОСОБА_3 , а також інших негативних фактів поведінки позивача, які б могли зашкодити дитині, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною є обґрунтованими.

У судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з малолітньою дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. При цьому, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб самої дитини.

Наявність між подружжям спорів та існуванню конфлікту між позивачем та відповідачкою, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження.

В справі відсутні докази того, що позивач негативно характеризується, має шкідливі звички, зловживає алкогольними напоями чи наркотичними засобами, притягувався до адміністративної або кримінальної відповідальності. Судом також береться до уваги, що позивач матеріально забезпечений, має наміри та бажання піклуватися за дитиною, має житло, де створені умови для перебування дитини.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

При вирішенні вимог позивача в даній справі про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею суд враховує в першу чергу інтереси дитини, її малолітній вік (на час вирішення спору в суді дитині виповнилося 4 роки), режим дня дитини, поведінку кожного з батьків, навички кожного з батьків щодо догляду за малолітніми дітьми такого віку, прихильність дитини до кожного з батьків, важливість спілкування дитини з батьком та матір`ю, необхідність проходження певного періоду часу для адаптації дитини до іншого помешкання, вразливий психологічний стан малолітньої дитини, на який значний вплив мають такі чинники як: звичний режим дня, її звичне місце знаходження, вживання певної їжі, тощо.

Так суд враховує, що позивач активної участі у житті дитини не здійснював, що він сам ствердив в судовому засіданні вказуючи на нечасті зустрічі з дитиною. Так позивач ствердив, що у 2021р. бачився з дитино не більше 5 разів. При цьому позивач також не заперечував доводи відповідача та представника органу опіки та піклування про відсутність між ним та дитиною тісного взаємозв`язку.

За таких умов залишення дитини разом із позивачем за його місцем проживання може викликати суттєві хвилювання дитини з огляду на вік останньої та відсутність прихильності дитини до позивача.

Тому суд вважає, що запропонований позивачем спосіб участі у вихованні малолітнього сина не буде в повній мірі відповідати інтересам малолітньої дитини, а тому вважає за необхідне визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: один раз на тиждень у присутності матері ОСОБА_2 у громадських місцях відпочинку для дітей.

На переконання суду такий спосіб забезпечить можливість у невимушеній атмосфері спілкуватися батьку із своїм сином, поступово налагодити контакт та взаємозв`язок із ним, створити відповідні родинні відносини. При цьому така форма спілкування убезпечить малолітнього від душевних хвилювань, що може мати негативний наслідок для психічного здоров`я останнього.

Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень повивача з дитиною, в тому числі й у присутності матері.

При цьому, враховуючи ситуацію, яка виникла між сторонами у справі, суд вважає необхідним попередити відповідачів про наслідки невиконання цього рішення суду, передбачені частинами 4, 5 статті 159 СК України, згідно з якими у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Таким чином, з мотивів, зазначених вище, суд вважає, що вищенаведений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв`язків між рідними. А тому позов підлягає задоволенню частково, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.,ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Золотоніської міської ради про визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- один раз на тиждень у присутності матері ОСОБА_2 у громадських місцях відпочинку для дітей.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя : Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний головуючим 24 лютого 2023 року.