Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 лютого 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Бурдун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Малюка Олександра Михайловича до Київської міської ради, третя особа - державний нотаріус Кравченко Тетяна Вікторівна, про визначення частки померлого у праві спільної власності та визнання в порядку спадкування права власності на 1/2 частку земельної ділянки,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Малюка О.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2020 зазначену позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Подільському районному суду м. Києва.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Петрова Д.В. від 10.08.2021 цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . ОСОБА_2 на праві спільної приватної власності із ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 85183066, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Окрім того, у власності ОСОБА_2 знаходилися 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали їй на підставі: 1/5 свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою київською державною нотаріальною конторою 12.07.1991 року за № 6н-8 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 12.08.1991 р. за №11765; 1/5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Четвертою київською державною нотаріальною конторою 12.07.1991 р. за № 6н- 10.

Спадкоємицею ОСОБА_2 за законом стала її племінниця ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав. Так, 14.12.2007 ОСОБА_4 було оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Її спадкоємцем за законом став двоюрідний племінник - ОСОБА_1 .

15.03.2019 Державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. було оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 .

Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із 2/5 часток житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 зареєстрував право власності на вказане майно, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2019.

Цього ж дня Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.03.2019 відмову обґрунтовано тим, що частка земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , не визначена та у зв`язку із ненаданням Витягу з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку.

Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-КВ № 134262, який видано ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1000 га передано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у спільну приватну власність із гр. ОСОБА_3 .

На думку позивача, оскільки частки співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були визначені на момент оформлення Державного акту на право приватної власності на землю, є підстави вважати, що майно належало співвласникам на праві спільної сумісної власності.

Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га належала на праві спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , частки співвласників не визначені. За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів про поділ земельної ділянки, що належить обом на праві спільної власності, не уклали, тому згідно із нормами чинного законодавства України, є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 належала 1/2 частки вказаної земельної ділянки.

Беручи до уваги вищенаведені положення необхідно вважати, що ОСОБА_2 у спільній власності належали 1/2 частка земельної ділянки. Відповідно позивач має право на одержання в порядку спадкування за законом 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що державним нотаріусом відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, що полягає у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, враховуючи, що позивач прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1 статті 1270 ЦК України, є підстави для визнання в порядку спадкування права власності на 1/2 частку земельної ділянки за позивачем.

Позивач просив визначити частку померлої ОСОБА_2 у праві спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 85183066, у розмірі 1/2 частки, а також визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 85183066.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду його представник адвокат Сидоренко Н.О. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 134262, ОСОБА_2 , яка мешкає у АДРЕСА_1 на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999 року № 116-2/217 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 . Землю передано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у спільну приватну власність з ОСОБА_3 .

Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 85-2-00954.

Згідно копії заповіту від 07.12.1995, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори Павелко Б.О., зареєстрованого в реєстрі за № 4-2821, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла належні їй 2/5 частини жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.02.2007, виданого відділом реєстрації смерті у місті Києві, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 2716.

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , Четвертою київською державною нотаріальною конторою 05.07.2007 заведено спадкову справу № 307-07 р.

14.12.2007 за реєстровим номером 1-2752 Четвертою київською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.05.2017, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 8123.

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Першою київською державною нотаріальною конторою 25.09.2017 заведена спадкова справа № 1083/2017.

15.03.2019 Першою київською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме племіннику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на спадкове майно яке складається з 2/5 часток житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за № 17-91.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 15.03.2019 звернувся із заявою до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 85183066, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 двоюрідної тітки ОСОБА_4 на частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 85183066, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 - тітці спадкодавиці, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої за законом була її племінниця ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, так як не визначена частка земельної ділянки, яка належить померлій ОСОБА_2 та у зв`язку з ненаданням Витягу з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку.

Отже позивач вичерпав всі можливості, щодо позасудового вирішення ситуації, що склалась і вимушений звертатись за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України гарантовано власнику здійснення його прав власності: володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Ураховуючи зазначене, позивач має право на одержання в порядку спадкування за законом 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що однією з позовних вимог ОСОБА_1 є прохання визначити частку померлої ОСОБА_2 у праві спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 85183066, у розмірі 1/2 частки.

Однак суд щодо даної позовної вимоги зауважує на наступному.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позивачем обґрунтовано позовні вимоги належними та допустимим доказами, однак позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Малюка О.М. до Київської міської ради, третя особа - державний нотаріус Кравченко Т.В., про визначення частки померлого у праві спільної власності та визнання в порядку спадкування права власності на 1/2 частку земельної ділянки, підлягають частковому задоволенню, а саме позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 85183066.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Малюка Олександра Михайловича до Київської міської ради, третя особа - державний нотаріус Кравченко Тетяна Вікторівна, про визначення частки померлого у праві спільної власності та визнання в порядку спадкування права власності на 1/2 частку земельної ділянки - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 85183066.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач - Київська міська рада, місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ;

- третя особа - державний нотаріус Кравченко Тетяна Вікторівна, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 11.

Суддя Д. В. Петров