Справа № 461/7168/22
Провадження № 4-с/461/7/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Радченко В.Є.

при секретарі Бобик Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Галицького районного суду м.Львова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), заінтересован особи: Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (адреса: 79019, м.Львів, пр. Чорновола,39, ), Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (адреса: 49074, м.Дніпро, вул..Батумська,11, ) на бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2022 року до Галицького районного суду м.Львова звернувся зі скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління МЮ, в якій просить суд:

- поновити строк на звернення до суду;

- визнати бездіяльність начальника Галицької ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича неправомірною;

- зобов`язати начальника Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладений постановами державного виконавця ВП №50203213 від 30.12.2015 та ВП №46786229 від 01.04.2015.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 10 грудня 2022 року ОСОБА_1 була подана заява у Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові ЗМУМЮ про зняття арешту з усього майна, так як повне виконання виконавчого документа було поза межами виконавчих проваджень. 13.12.2022 року листом за підписом начальника Галицького ВДВС ЗМУМЮ Тетюка Р.М. було відмовлено у знятті арешту з майна боржника. Заявник зазначає, що повністю виконав зобов`язання і кредитор не заперечував проти зняття арешту з майна. Вважає, що за таких обставин майно, що йому належить, повинно бути звільненим від будь яких обтяжень. Просить скаргу задоволити.

26.01.2023 року до суду надійшов відзив на скаргу від представника АТ «А-Банк», в якому зазначає, що жодне рішення ОСОБА_1 ні в добровільному, ні в примусовому порядку не виконано. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Представник Галицького ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд доходить висновку про відмову в задоволенні скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Галицькому ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ перебував виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 01.08.2014 року по справі № 461/9787/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ - БАНК 144942,78 грн. заборгованості за кредитним договором та 1449,43 грн. судових витрат.

На підставі вищевказаного виконавчого листа 12.03.2015 року державним виконавцем Галицького ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Зі скарги ОСОБА_1 вбачається, що 01.04.2015 року державним виконавцем Галицького ВДВС м Львів винесено постанову про арешт майна та 15.06.2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м.Львів, керуючись п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім цього заявник зазначаєв скарзі, що виконавче провадження №50203213 з примусового виконання виконавчого листа №461/4500/15-ц від 30.12.2015 року виданого Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-Банк» 425152 грн. 18.02.2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м.Львів винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.02.2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м.Львів винесено постанову про арешт майна боржника. 27.04.2017 року державним виконавцем Галицького ВДВС м.Львів, керуючись п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 447 розділу ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що "завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим".

У пункті 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Разом з тим повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" не є підставою для зняття арешту з майна боржника, оскільки відповідно до частини третьої цієї статті арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) зазначено, що "повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна боржника у разі винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про правомірність незняття державним виконавцем арешту, що, відповідно до ст. 451 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 12, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), заінтересован особи: Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (адреса: 79019, м.Львів, пр. Чорновола,39, ), Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (адреса: 49074, м.Дніпро, вул..Батумська,11, ) на бездіяльність державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2023 року.

Головуючий суддя В.Є.Радченко