КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/4025/22 Головуючий у суді І інстанції Чередніченко Н.П.
провадження № 22-ц/824/1967/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Олійника В.І., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експертно-імпортний банк України" на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2022 року про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний експертно-імпортний банк України" про визнання незаконним та скасування наказу та рішення Наглядової ради,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Державний експертно-імпортний банк України" про визнання незаконним та скасування наказу і рішення Наглядової ради.

31 жовтня 2022 року представника позивача подав до судупершої інстанціїзаявупро залишення позову без розгляду та розгляд вказаного клопотання без його участі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року заяву представника позивача про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання незаконним та скасування наказу і рішення Наглядової ради задоволено.

У листопаді 2022 року представником відповідача було подано до суду першої інстанціїзаяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних із отриманням відповідачем правової допомоги у даній справі. В обґрунтування заяви зазначав, що позов було залишено судом без розгляду, однак, судом не було здійснено розподіл судових витрат, а тому сторона відповідача вимушенабула звернутись до суду із даною заявою та просивсуд компенсувати судові витрати, понесені відповідачем, стягнувши із позивача на користь відповідача витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги в сумі 504 090, 67 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2022 року узадоволенні заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду від 16 листопада 2022 року, Акціонерне товариство "Державний експертно-імпортний банк України" подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та заяву представника відповідача про компенсацію судових витрат задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувало тим, що подана заява позивача від 31.10.2022 року про залишення позову без розгляду не мотивована жодним чином, не містить будь-яких фактичних передумов та підстав її подання.

Як на підставу скасування ухвали суду апелянт посилався на те, що висновок суду про те, що заява про розподіл судових витрат не містить ознак необґрунтованості дій позивача є помилковим та суперечить матеріалам справи.

В апеляційній скарзі відповідач посилався зокрема на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.09.2021 року у справі № 902/136/21.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не поданий.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що стороною відповідача не доведено те, що дії сторони позивача у даній справі були необґрунтованими, внаслідок чого стороною відповідача були понесені судові витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги, також судом не встановлено підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення та/або компенсації судових витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги, зокрема, із позивача на користь відповідача.

Однак, такі висновки судуне відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконними та скасування наказу та рішення Наглядової ради.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 13.06.2022 року.

13 червня 2022 року відбулося судове засідання, на якому були присутні представник позивача та представник відповідача (а.с. 50-51 том 1). Судове засідання відкладено на 17 серпня 2022 року о 11 год. 30 хв.

12 серпня 2022 року представник відповідача подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у даній справі становить 350 000 грн.

17 серпня 2022 року відбулося судове засідання, на якому був присутній представник відповідача. Наступне судове засідання було призначено на 22.09.2022 року.

В судовому засідання 22.09.2022 року був присутній представник відповідача, суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до розгляду на 31.10.2022 року.

31 жовтня 2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду. В судовому засіданні був присутній представник відповідача, представник позивача та позивач в судове засідання не з'явились.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2022 року, зазначену заяву представника позивача було задоволено, а цивільний позов було залишено без розгляду.

07 листопада 2022 року представником відповідача було подано до суду першої інстанції заяву про компенсацію судових витрат обгрунтовуючи її тим, що судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, які понесені відповідачем та пов`язані із отриманням правової допомоги, а тому на підставі вимог цивільного процесуального закону, понесені відповідачем судові витрати підлягають компенсації та стягненню із позивача на користь відповідача.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції розтлумачив положення частини 5 статті 142 ЦПК України так, ніби обов`язковою умовою для відшкодування витрат іншої сторони у разі залишення позову без розгляду є встановлення необґрунтованості дій позивача. Суд дійшов висновку, що в заяві відповідача про розподіл судових витрат не зазначено обставин необґрунтованості дій позивача.

Так, згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз змісту наведеної частини 5 статті 142 ЦПК України свідчить, що право іншої сторони на відшкодування таких судових витрат не ставиться в залежність від надання саме такої суб`єктивної оцінки діям позивача.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс/19).

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що висновок суду першої інстанції про відсутність ознак необґрунтованості дій ОСОБА_1 є помилковим, а висновок про відсутність підстав у заяві про розподіл судових витрат для їх задоволення - суперечить матеріалам справи.

Колегія суддів погоджується з висновками Верховного Суду, які апелянт навів у своїй апеляційній скарзі, зокрема послався на постанову від 15 вересня 2021 року у справі № 902/136/21, в якій Верховний Суд дійшов висновку, що подання заяви про залишення позову без розгляду є виключно свідомим волевиявленням позивача, яке відповідач не міг передбачити і вчинення позивачем цієї дії не нівелює наслідків отримання відповідачем правової допомоги адвоката, яка потребує оплати. При цьому самим фактом звернення до суду із такою заявою позивач визнав передчасність пред`явлення позову до відповідача, а отже необґрунтованість вчинення ним відповідної процесуальної дії. Отже, за встановлених у даній справі обставин відсутні підстави для висновку про порушення судом першої інстанції приписів частини 5 статті 130 ГПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Встановлено, що представник відповідача звертаючись з заявою про компенсацію судових витрат, вказав зокрема про те, що у період з 01 червня 2022 року по 31 жовтня 2022 року адвокати АО "ЕКВО" надавали АТ "Укрексімбанк" правову допомогу під час розгляду цієї справи, яка полягала у юридичному аналізі позовної заяви, підготовці відзиву на неї, представництві інтересів відповідача у судових засіданнях, наданні юридичних консультацій відповідача, підготовці процесуальних заяв та вчиненні інших дій, які охоплюються ст. 19 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Детальний опис професійної правничої допомоги, наданої адвокатами АО "ЕКВО" у даній справі, наведений у додатковій інформації до рахунків за надані послуги, які були додані представником відповідача до заяви про компенсацію судових витрат (а.с. 25-33 том 3).

За надані адвокатами юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у справі № 752/4025/22 АО "ЕКВО" виставило відповідачу відповідні рахунки, які відповідач оплатив. Копії рахунків та меморіальних ордерів з відміткою АТ "Альфа-Банк", що підтверджують зарахування грошових коштів за цими рахунками на банківський рахунок відповідача наявні в матеріалах справи (а.с. 34-41 том 3).

На підтвердження відсутності претензій щодо обсягу, якості та строків наданих послуг (професійної правничої допомоги), АТ "Укрексімбанк" та АО "ЕКВО" підписали акти здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с. 42-44 том 3).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, заявлені представником відповідача витрати на правничу допомогу підлягають до часткового задоволення з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг, апеляційний суд визначає розмір судових витрат у сумі 120 193 грн 71 коп. з урахуванням співмірності та розумності судових витрат.

Зокрема, суд апеляційної інстанції враховує фактично понесені стороною відповідача судові витрати на правничу допомогу, що підлягають до задоволення та які відображені:

1. У додатковій інформації рахунку-фактури № 19785 від 05.07.2022 року (а.с. 25- 27 т. 1): 10.06.2022 підготовка до участі у судовому засіданні - 8776,47 грн; 10.06.2022 фіналізація проектів клопотань про продовження строку на подання відзиву та об`єднання справ за позовами ОСОБА_1 в одне провадження - 4680,78 грн; 13.06.2022 візит до Голосіївського районного суду м. Києва для участі в судовому засіданні, електронне листування з клієнтом щодо результатів судового засідання - 14042,35 грн; 23.06.2022 підготовка переліку документів на виконання ухвали про витребування доказів, аналіз документів - 2369,65 грн; 24.06.2022 підготовка клопотання про розгляд справи в закритому судовому засіданні, аналіз наданих клієнтом документів, що містять банківську таємницю - 3949,41 грн; 30.06.2022 вивчення та юридичний аналіз зібраних клієнтом документів, витребуваних судом - 1974,71 грн.

2. У додатковій інформації рахунку-фактури № 19923 від 02.08.2022 року (а.с. 28- 29 т. 1): 06.07.2022 підготовка процесуальної стратегії у справі - 20478,42 грн.

3. У додатковій інформації рахунку-фактури № 20065 від 02.09.2022 року (а.с. 30-31 т. 1): 01.08.2022 підготовка відзиву на позовну заяву - 20478,42 грн; 10.08.2022 підготовка клопотання про надання документів на виконання ухвали про витребування документів - 3949,41 грн; 16.08.2022 підготовка клопотань про розгляд справи у закритих судових засіданнях та про обмеження представникам ОСОБА_1 права ознайомлюватися з матеріалами наданими Банком, у випадку відкладення розгляду клопотання про слухання у закритих судових засіданням, доопрацювання клопотання про долучення витребуваних судом матеріалів - 6582,35 грн; 17.08.2022 візит до Голосіївського районного суду м. Києва для участі в судовому засіданні по справі - 16090,18 грн.

4. У додатковій інформації рахунку-фактури № 20246 від 04.10.2022 року (а.с. 32- 33 т. 1): 22.09.2022 підготовка до судового засідання, візит до Голосіївського районного суду м. Києва для участі у судовому засіданні, електронне листування з клієнтом за результатом судового засідання - 16 821,56 грн.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що в рахунок на оплату правової допомоги включений ряд послуг, які не відносяться до правової допомоги (наради, зустрічі, обговорення, електронне листування та інше), та не підлягають сплаті відповідачу позивачем.

Колегія суддів також зазначає те, що заява представника відповідача про компенсацію судових витрат подана 07 листопада 2022 року надійшла до суду першої інстанції та зареєстрована 14 листопада 2022 року, оскаржувана ухвала постановлена 16 листопада 2022 року, учасники справи у судове засідання не викликались, заяву розглянуто за їх відсутності. Тому колегія суддів вважає, що дані обставини позбавили позивача можливості заявити клопотання про зменшення розміру судових витрат та доводити їх неспівмірність.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат на правову допомогу з ОСОБА_1 на користь АТ "Державний експертно-імпортний банк України" пов`язані із розглядом скарги у розмірі 120 193 грн 71 коп., в іншій частині вимог заяви - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експертно-імпортний банк України" задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення заяви Акціонерного товариства "Державний експертно-імпортний банк України" про компенсацію судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (ідентифікаційний код юридичної особи: 00032112; адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 120 193 (сто двадцять тисяч сто дев'яносто три) грн 71 коп.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «02» лютого 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді О.І. Сліпченко

В.І. Олійник