24.02.2023 Справа № 756/5239/22
унікальний № 756/5239/22
провадження № 2/756/989/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Гриненко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди в розмірі 4 665,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 24.07.2020 позивач на власному автомобілі «Форд», д.н. НОМЕР_1 , рухався по Великій Окружній Дорозі у крайній правій смузі руху у напрямку м. Вишгород. Попереду рухався автомобіль «Мазда», під керуванням його батька ОСОБА_4 . В автомобілі позивача також знаходилася його мати ОСОБА_5 . Враховуючи затори на дорозі та потребу повернути на перехресті праворуч, вони заздалегідь зайняли крайню праву смугу для руху. В цей час, раптово із сусідньої лівої смуги (яка була менше завантажена в заторі), небезпечно маневруючи, позивача почав «підрізати» та «відтісняти» автомобіль «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При цьому він порушив безпечний інтервал між транспортними засобами та створював аварійну ситуацію. Незважаючи на попереджувальні звукові сигнали, які подавав позивач, водій ОСОБА_2 продовжував «притискати» автомобіль позивача до узбіччя, аж до моменту, поки дистанція між автомобілями не стала критично малою. 3 метою уникнення зіткнення з автомобілем «Фольксваген» позивач був змушений рукою скласти (перевів в інше положення) праве бокове дзеркало на автомобілі ОСОБА_2 . За твердженням позивача якби він вчасно цього не зробив, то дзеркало ОСОБА_2 , а також бокова частина його автомобіля були б пошкоджені. Побачивши це, водій автомобіля «Фольксваген» зупинився, вибіг із авто на проїзну частину перед його машиною, і вдарив рукою по лівому дзеркалу автомобіля «Форд», розтрощивши його таким чином. Зважаючи на неадекватні дії водія «Фольксваген», а також його пасажирки, яка нецензурно лаялась та погрожувала позивачу, останній викликав поліцію.

Пасажирка автомобіля «Фольксваген» продовжувала погрожувати, але після того, як пересвідчилася, що позивач дійсно викликав наряд поліції, почала пропонувати відшкодування за пошкоджене дзеркало у вигляді 2 000 грн, а також агресивно вимагала відмінити виклик поліції. Екіпаж поліції (держ. номер 1215), який прибув на місце пригоди, візуально обстежив моє ліве дзеркало заднього виду, засвідчив, що воно пошкоджене, та прийняв від позивача заяву про подію.

Позивач стверджує, що діями відповідача було завдано шкоди його майну, а саме лівому дзеркалу заднього виду автомобіля «Форд». Згідно акту виконаних робіт №6402495 від 25.07.2020 СТО ТОВ «Віннер Автомотів» за придбане ліве дзеркало заднього виду позивач сплатив 4 655,00 грн.

Ухвалою суду від 10.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надав.

Разом з тим, відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановлено наступні фактичні обставини.

Відповідно до довідки, складеної 27.08.2020 Оболонським УП ГУ НП у м. Києві, про результати розгляду заяви (ЄО №48889 від 18.08.2020) 18.08.2020 до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшла заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу пошкодження автомобіля «Форд», д.з. НОМЕР_1 , що мало місце 24.07.2020 по вул. Велика Окружна дорога. Як пояснив ОСОБА_3 , що 24.07.2020 він рухався на своєму авто «Форд», д.н. НОМЕР_1 , по вул. Великій Окружній дорозі з дотриманням усіх правил дорожнього руху та в цей час водій автомобіля «Фольксваген», д.н. НОМЕР_3 , створив аварійну ситуацію та він склав йому дзеркало заднього виду не пошкодивши його. Водій автомобіля «Фольксваген» зупинившись вибіг зі свого авто, завдав удар по його автомобілю та пошкодив дзеркало заднього виду зі сторони водія. Також, побачивши агресивні дії даного водія, з автомобіля «Мазда», НОМЕР_4 , вийшов водій. Після чого він викликав наряд поліції.

Також у вказаній довідці зазначено, що у ході перевірки, ОСОБА_2 , вказав, що 24.07.2020 о 20.49 год. пересуваючись на своєму авто «Фольксваген», сірого кольору, д.н. НОМЕР_3 , по вул. Великій Окружній дорозі разом зі своєю вагітною дружиною та дитиною у напрямку м. Вишгород. Здійснюючи зміну смуги з дотриманням усіх правил, помітив, що з авто, яке рухалось праворуч від нього, «Форд», д.н. НОМЕР_1 , опустилось водійське бокове скло та водієм було здійснено удар рукою по правому дзеркалу заднього виду його автомобіля. В результаті чого його вагітна дружина ОСОБА_6 , 1990 року народження, та його син ОСОБА_7 , 2015 року народження, дуже злякались та він здійснив аварійну зупинку авто. Вийшовши зі свого автомобіля з водіями даних авто він зрозумів, що вони хочуть відшкодування за зламане водійське дзеркало, але він його не ламав.

За результатами здійснення перевірки Оболонським УП ГУ НП у м. Києві прийнято рішення про списання матеріалів ЄО 48889 від 18.08.2020 до справи управління поліції (а.с. 12).

Як убачається з листа Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 20.08.2020, адресованого ОСОБА_8 , Оболонським УП ГУ НП у м. Києві його заява, яку зареєстровано до ЖЄО №48889 від 18.08.2020, з приводу пошкодження автомобіля «Форд», д.н. НОМЕР_1 , розглянута про що інформують. Під час розгляду заяви ознак кримінального правопорушення не виявлено, у зв`язку з чим підстав здійснення досудового розслідування, передбаченого КПК України, не має (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Форд», д.н. НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно акту виконаних робіт №6402495 від 25.07.2020 ТОВ «Віннер Автомотів» надав послуги ОСОБА_3 з продажу та заміни корпуса дзеркала лівий фокус 14-, та перевірку на активні сервісні програми на загальну суму 4 665,00 грн (а.с. 13, 14).

Позивачем на підтвердження своїх позовних подав до суду світлини із зображенням автомобіля «Фольксваген» (а.с. 15-17) та із зображенням автомобіля «Мазда» (а.с. 18-24).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_3 на підтвердження заподіяння йому матеріальної шкоди у розмірі 4 665,00 грн надав акт виконаних робіт №6402495 від 25.07.2020, довідку Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 27.08.2020 та лист Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 20.08.2020.

Проте, надані докази, не свідчать беззаперечно, що такі витрати були спричинені саме у зв`язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 та завданням останнім шкоди майну позивача ОСОБА_3 .

Окремо суд зважає на те, що перевіркою Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, яка здійснювалась за заявою позивача ОСОБА_9 , не встановлено беззаперечно того факту, що діями відповідача ОСОБА_2 завдано шкоду майну ОСОБА_9 .

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Зі світлин, наданих позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається в обгрунтування позовних вимог, суду не вбачається можливим встановити пошкодження лівого дзеркала автомобіля «Форд» та те, що саме відповідачем ОСОБА_2 ці пошкодження завдані. Тому суд визнає ці докази неналежними та недопустимими.

Отже, позивачем не доведено спричинення шкоди саме винними діями відповідача, у справі відсутні належні та достовірні докази на підтвердження причинного зв`язку між шкодою, завданою позивачу, та діями відповідача.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, суд приходить до висновку про недоведеність вини відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування збитків.

Інші доводи та заперечення сторін не впливають на висновок суду, а тому немає необхідності в наданні їм оцінки судом, що відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини, який вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, понесені позивачем судові витрати на підставі положень статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Дата складення повного рішення - 24.02.2023.

Суддя: О.М. Луценко