Справа № 191/3804/21
Провадження № 2/191/1187/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Твердохліб А.В.,

за участю секретаря: Яришевої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; третя особа: орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

16.11.2021 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Філіповський В.В., звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Актом №49 від 17.03.2021 року та довідкою №210 від 05.10.2021 року, складеними ЖЕК-2 Синельниківського МКП підтверджується те, що ОСОБА_1 проживає разом із бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . В характеристиці, наданій директором ДЦПО зазначено, що ОСОБА_1 характеризується позитивно, на момент складення характеристики, проживає разом із бабусею ОСОБА_4 , яка відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує її всім необхідним. Мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 не з`являються на батьківські збори, не цікавляться життям дитини. Вступом до навчального закладу займалася бабуся, батьки дівчини з 2017 року не надають їй жодної допомоги. В акті обстеження умов проживання від 10.11.2021 року, складеному начальником Служби у справах дітей за участі фахівця із соціальної роботи ЦССДМ вказано, що батьки ОСОБА_1 участі у вихованні дитини не приймають, вона не хоче проживати разом із ними, хоче проживати разом із бабою ОСОБА_4 , завдяки якій дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання. Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що батьки її не люблять, не цікавляться нею. Мати ніколи не проявляла до неї любов та повагу, часто кричала, штовхала, примушувала доглядати за молодшою сестрою і карала за дрібні провини з боку молодшої сестри. Мати ніколи не запитувала в неї про справи та потреби, тому позивач намагалась отримати захист і підтримку у бабусі. В квартирі постійно збирались компанії батьків, вживали алкогольні напої, потім сварилися, були бійки. З 2017 року ОСОБА_5 неодноразово зверталась до психолога, який працює в школі. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач вважає, що її батьки з 2017 року ухилились від виконання батьківських обов`язків щодо неї, тому просить суд, на підставі ст. 164, 150 СК України, позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , батьківських прав, відносно дитини неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , та стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_3 аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2021 року і до досягнення повноліття, тобт ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У судовому засіданні поз ОСОБА_1 А.В. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що п`ять років проживає разом із баб ОСОБА_4 ю Ж.Д. Вона не хоче, ОСОБА_3 Г.М. була її матір`ю. За чотири роки батьки почали надавати матеріальну допомогу з листопада 2022 року, і то тільки перед судовими засіданнями. Визнала суми квитанцій, які відповідачі долучили до матеріалів справи за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року в сумі 3799 грн. 74 коп. Батьки тільки нещодавно дозволили їй гуляти із молодшою сестрою. Вважає відповідачів чужими людьми.

Відпов ОСОБА_3 Г.М. у судовому засіданні пояснила, що д ОСОБА_1 А.В. на телефонні дзвінки не відповідає, не хоче з нею спілкуватись. З цього приводу вона зверталась до шкільного психолога, педагогів, але ставлення дочки в ситуації, що склалась, не змінилось. Проти позову заперечує, просить відмовити у повному обсязі.

Відпов ОСОБА_2 В.В. у судовому засіданні пояснив, що він матеріально допомагає д ОСОБА_1 А.В., виходячи із того, що його заробіток на місяць становить 7000 грн. Кошти передає особисто їй в руки, приблизно по 500 грн., але свідків немає. Вважає, що за останній час його стосунки з дочкою починають налагоджуватись, намагаються спілкуватися. В подальшому налаштований на те, що все буде добре у родині. Просить відмовити у позові.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Сітало Н.М. у судовому засіданні вказала, що відповідачі є працевлаштованими, мають позитивні характеристики, та за свідченням сусідів не зловживають алкогольними напоями. Посилалась на висновок вповноваженого органу, за яким визнано доцільним позбавити відповід ОСОБА_3 Г.М ОСОБА_2 В.В. батьківських прав відносно їх дочки пози ОСОБА_1 ї А.В. Такого висновку служба прийшла після виходу за місцем проживання дитини, а саме ба ОСОБА_4 Ж.Д., яка повністю забезпечує онуку всім необхідним.

Св ОСОБА_4 Ж.Д. у судовому засіданні пояснила, що поз ОСОБА_1 А.В. є її онукою, а відпов ОСОБА_2 В.В. - сином. Відповідачі, будучи бать ОСОБА_1 А.В., не надають їй ні матеріальної, ні моральної допомоги. За 1,5 ОСОБА_2 В.В. дав дочці 800 грн. Два-три тижні тому він передав Аріні 200 грн., і вона частину коштів витратила на солодощі для молодшої сестри і для себе на одежу із «секонд хенду».

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, св ОСОБА_4 Ж.Д., вивчивши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження С НОМЕР_1 99567, повторно виданого 07 квітня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській обла ІНФОРМАЦІЯ_1 року народи ОСОБА_1 іївна, батьками якої є сторони у спра ОСОБА_2 рови ОСОБА_3 аївна (а.с.11).

Актами №94 від березня 2021 року та №10 від 05.10.2021 року Житлово-експлуатаційної контори №2 встановлено ОСОБА_1 А ІНФОРМАЦІЯ_3 ження, проживає без реєстрації разом з баб ОСОБА_4 Ж.Д., 1956 року народження, за адре АДРЕСА_1 45/54, з 2017 року по теперішній час (а.с.12,13).

Актом обстеження умов прожив ОСОБА_1 А.В. за вказаною адресою від 10.11.2021 року вбачається ОСОБА_6 Аріна забезпечена усім необхідним для повноцінного розвитку та проживання, знаходиться на утриманні ба ОСОБА_4 ї Ж.Д. Батьки дитини участі у її вихованні та утриманні не приймають, здоров`ям та навчанням не цікавляться (а.с.16).

За довідкою КНП «Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Синельниківської міської ради» від 07.10.2021 року, вказано ОСОБА_1 А.В., 2005 року народження, проживає за адре АДРЕСА_1 45/54, разом із баб ОСОБА_4 Ж.Д., 1956 року народження, яка займається лікуванням та підтримкою здоров`я онуки з 2017 року (а.с.10). Висновком вказаного центру, складеним 24.02.2021 р ОСОБА_1 А.В., 2005 року народження, є здоровою (а.с.14).

Згідно характеристик Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 07.11.2019 року, від 15.02.2021 року, зазначено, що виховання дитини займається бабуся, вони проживають разом. Аріна забезпечена всім необхідним, отримує комфорт поряд з нею, оскільки вдома батьки часто зловживають алкогольними напоями, сварять її, фінансової допомоги на утримання дочки не надають. Батьківські збори відвідує ба ОСОБА_7 рівна (ас.с.107, 108).

З наданої суду характеристики Дніпропетровського центру професійної совіти ДПТНЗ від 03.11.2021 року, зазначено ОСОБА_5 Аріна навчається у даному закладі по професії перукар-манікюрник з вересня 2021 року. Є старанною, емоційний стан має стабільний, спілкується і товаришує з багатьма дівчатами у колективі. Повідомила, що проживає вже 4,5 років з бабусею, оскільки батьки не проявляють любові, турботи, зловживають алкогольними напоями, застосовують побиття та знущання (а.с.15).

Суд вказує на відсутність в матеріалах справи достовірних доказів, з яких можливо встановити дійсні обставини застосування фізичної сили, та/або знущання батьками-відповідачами з дитини-позивача, зловживання ними алкогольними напоями, тому в цій частині суд не приймає як докази вищевказані характеристик, складені навчальними закладами.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що за поз ОСОБА_4 ї Ж.Д, в інтересах неповноліт ОСОБА_1 А.В. ОСОБА_2 В ОСОБА_3 Г.М., третя особа: орган опіки та піклування Синельниківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було розглянуто спір шляхом задоволення позову 22 січня 2021 року, однак на підставі Постанови Дніпровського апеляційного суду вказане рішення суду скасовано, у задоволенні позовних в ОСОБА_4 Ж. Д. відмовлено за недоведеністю (а.с.71-75).

В обґрунтування заперечення проти позову, який є предметом даного судового розгляду, відпов ОСОБА_3 Г.М. надала суду характеристику ТОВ «АТБ-Маркет» від 01.11.2022 року, за якою вона з березня 2022 року працює у вказаному товаристві на посаді молодшого продавця-консультанта. За час роботи виявила себе як дисциплінований працівник, взаємовідносини з колективом склалися хороші, підтримує співробітників, але при цьому дотримується корпоративних правил і норм.

Відпов ОСОБА_2 В.В., за службовою характеристикою від 28.07.2022 року, працює у ТОВ «Комтек Плюс» з жовтня 2018 року. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, як порядний, старанний, сумлінний співробітник. Нарікань зі сторони керівництва з приводу виконання своїх обов`язків не мав. З колегами спілкується з повагою, конфліктів не мав (а.с.89).

На спростування заперечення пози ОСОБА_1 А.В. про неотримання від батьків матеріальної допомоги, відпов ОСОБА_3 Г.М. надала суду копії квитанцій у кількості п`яти штук, на загальну суму 3799 грн. 74 коп., які були визнані позивачем.

Суд зважує на надані позивачем талон-повідомлення, висновок судово-медичної експертизи, супровідний лист, висновок Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо вчин ОСОБА_2 В.В. адміністративного правопорушення відносно ма ОСОБА_4 Ж.Д. (а.с.102, 103-104, 105, 106). Вказані документи є доказом неправомірної повед ОСОБА_2 В.В. відносно бабусі позивача, але не доводять будь-яких інших обставин протиправних дій відносно дочки-пози ОСОБА_1 ї А.В.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII , іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Підставою по ОСОБА_1 А.В. є посилання на ухил ОСОБА_3 Г ОСОБА_2 В.В. від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неї, як до дочки.

Так, тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

За висновком органу опіки та піклування Синельниківської міської ради, прийнятого на підставі рішення від 28.04.2022 року, визнано доцільним позбавити батьківських ОСОБА_3 Г.М., 1985 року народження ОСОБА_2 В.В., 1979 року народження, відносно неповнолітньої д ОСОБА_1 іївни, 2005 року народження (а.с.50-51).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Так, на виконання наведених вище норм Закону, позивачем по сп ОСОБА_1 А.В. не надано доказів того, що поведінку відповідачів по справі неможливо змінити у кращу сторону, їх поведінка є винною, більше того, її особисті дії, в тому числі після розгляду справи апеляційним судом 08.09.2021 року, були часто направлені нею самою на перешкоду спілкування із батьками, що встановлено з її показів у судовому засіданні.

Відповідачі у справі є працевлаштованими, доказів їх перебування на обліку у відповідно лікаря-спеціаліста з приводу зловживання алкогольними напоями, суду не надано, як і застосування фізичної сили чи знущання ними з ди ОСОБА_1 ї А.В.

Під час розгляду справи, відповідачі пояснювали про бажання відновити та зберегти нормальні відносини між ними та їх до ОСОБА_1 ю А.В.

Даних про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідачів щодо власної дочки, або даних про те, що до відповідачів раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, матеріали справи також не містять.

З огляду на викладене, суд не приймає висновок служби у справах дітей, щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав відносно ОСОБА_1 А.В., та вважає, що поз ОСОБА_1 А.В. не довела належними та допустимим доказами, у відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, що в ОСОБА_3 Г ОСОБА_2 В.В. присутня винна поведінка щодо неї, як дочки, тому в позові слід відмовити, оскільки, позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав є не доведеними, а той факт, що відповідачі по справі не спілкується з дитиною не свідчить про їх винну поведінку ОСОБА_2 В.В., і наявність її незадоволення матеріальним забезпеченням не може бути переважним у вирішення питання про позбавлення батьківських прав.

У зв`язку із відмовою позивачу у позові, понесені нею судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту копії рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 січня 2023 року.

Суддя А. В. Твердохліб