Ухвала

10 січня 2023 року

м. Київ

справа № 758/4181/16-ц

провадження № 61-468cк23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року у складі судді: Скрипник О. Г., та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Лапчевської О. Ф., Мостової Г. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», третя особа - Профспілковий комітет Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», третя особа - Профспілковий комітет Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, у якому просив поновити його на посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 посаді чергового оперативного рятувально-водолазної станції № 3 спеціалізованої (аварійно-рятувальної) водолазної служби комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» з 17 грудня 2021 року. Стягнуто з комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 78 197,92 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року визнано незаконним та скасовано підпункт 1.2 пункту 1 наказу комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», від 01.03.2016 року № 36-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 з посади чергового оперативного рятувально-водолазної станції № 3 спеціалізованої (аварійно-рятувальної) служби».

Постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року змінено, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини судового рішення наступним чином: поновити ОСОБА_1 на посаді чергового оперативного рятувально-водолазної станції №3 спеціалізованої (аварійно-рятувальної) водолазної служби Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» з 01 березня 2016 року; стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 78 197,92 грн. з вирахуванням податків та обов`язкових платежів. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року залишено без задоволення. Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року залишено без змін.

04 січня 2023 року комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року справу № 758/4181/16-ц на підставі частини шостої статті 19 ЦПК України визнано малозначною.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки викладений у рішенні суду першої інстанції та залишений без уваги апеляційним судом розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу містить неточність, що покладає на відповідача надмірний тягар відповідальності, а саме: за основу підрахунку було взято робочий тиждень у розмірі 7,5. Указане суперечить статтям 50-52 КЗпП, оскільки на підприємстві встановлено п`ятиденний робочий графік. Існування подібних рішень може значно ускладнити розгляд подібних справ, оскільки створює прецедент, який стверджує про можливість застосування 7-8 денного робочого дня. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», третя особа - Профспілковий комітет Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков