Справа № 545/366/23
Провадження № 2/545/799/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Іщенко Р.Р.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Полтавського районного суду Полтавської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування майном, що знаходиться у спільній частковій власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем із 07.06.2008 року до 30.11.2021 року. Під час шлюбу за спільні кошти придбали квартиру в АДРЕСА_1 . Рішенням Полтавського районного суду Полтаської області від 09.09.2022 року за ОСОБА_4 визнане право власності на частини квартири, яке зареєстроване 22.11.2022 року.

Між сторонами існує спір щодо проживання ОСОБА_4 у вищевказаній квартирі та порядку користування нею. Відповідач заперечує щодо вселення позивача з дітьми в квартиру, не надає згоди щодо реєстрації спільних неповнолітніх дітей у квартирі. Посилаючись на те, що між сторонами виникла конфліктна ситуація, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, просить визначити порядок користування квартирою в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 03.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_4 перед початком розгляду подала клопотання про ухвалення судового рішення на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Відповідач ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 про визначення порядку користування майном, що знаходиться у спільній частковій власності визнав, проти задоволення клопотання та ухвалення судового рішення на стадії підготовчого провадження не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем ОСОБА_5 позовних вимог ОСОБА_4 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09.09.2022 року у справі № 545/33/22 в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_4 належить 1/2 квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту квартири в АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 64,4 кв.м і складається з: 2 кімнат житловою площею 33,5 кв.м, у тому числі: 1-а кімната (3) площею 18,6 кв. м, 2-а кімната (4) площею 14,9 кв. м, коридору (1) площею 5,2 кв.м., коридору (2) площею 4,6 кв.м., кухні (5) площею 10,6 кв.м., вбиральні (6) площею 1,5 кв.м., ванної кімнати (7) площею 3,6 кв.м. Квартира обладнана балконом (к=0,8) площею 4,9 кв. м., балконом (к=0,3) площею 0,5 кв.м.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири в АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві спільної часткової власності, кожному з яких належить по 1/2 вказаної квартири.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.

Тому критерій необхідності виділення в користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме визначити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши позивачу у користування першу житлову кімнату площею 18,6 кв.м, відповідачу другу житлову кімнату площею 14,9 кв.м. Залишити у спільному користуванні інші приміщення: коридор площею 5,2 кв.м., коридор площею 4,6 кв.м., кухню площею 10,6 кв.м., вбиральню площею 1,5 кв.м., ванну кімнату площею 3,6 кв.м., балкон (к=0,8) площею 4,9 кв. м., балкон (к=0,3) площею 0,5 кв.м.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що зокрема у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, а позивачем відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 від 30.01.2023 року при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., тому суд вважає за можливе повернути позивачці 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн. з державного бюджету.

Оскільки позивачу буде компенсовано 50 відсотків сплаченого нею судового збору за рахунок держави, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на її користь понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 264, 265ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 між співвласниками, виділивши ОСОБА_4 у користування приміщення житлової кімнати площею 18,6 кв.м (на плані технічного паспорта № 3) та виділивши ОСОБА_5 у приміщення житлової кімнати площею 14,9 кв.м. (на плані технічного паспорта № 4).

Залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 : приміщення кухні площею 10,6 кв.м.(на плані технічного паспорта № 5) , приміщення ванної кімнати площею 3,6 кв.м.(на плані технічного паспорта № 7), приміщення вбиральні площею 1,5 кв.м. (на плані технічного паспорта № 6), приміщення коридору площею 5,2 кв.м. (на плані технічного паспорта № 1), приміщення коридору площею 4,6 кв.м. (на плані технічного паспорту № 2), приміщення балкон площею 4,9 кв. м. (на плані технічного паспорта к=0,8), приміщення балкону площею 0,5 кв.м.(на плані технічного паспорта к=0,3).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 536,8 грн судового збору.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 від 30.01.2023, оригінал якої зберігається в матеріалах справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л. В. Богомолова