справа № 388/1497/22
провадження № 2/388/5/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарі судового засідання Поліщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим його представником - адвокатом Чуприною С.П., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 18.10.2022, що підтверджується ордером серія ВА № 1041414, до відповідача ОСОБА_2 , в якому (позові) просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 241400,95 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.07.2022 він отримав тілесні ушкодження та було пошкоджено належний йому автомобіль «TOYOTA RAV4». Винним у цій дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_2 , що встановлено судовим рішенням. У наслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано матеріальну шкоду у наслідок пошкодження його автомобіля у розмірі 393470,45 грн., що підтверджується експертним висновком, з яких 160000,00 грн. йому було відшкодовано моторним (транспортним) страховим бюро України у зв`язку із відсутністю страховки у ОСОБА_2 . Таким чином не відшкодованою залишається шкода у розмірі 233470,45 грн. Крім того, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у наслідок дорожньо-транспортної пригоди ним було понесено матеріальні витрати на консультації лікаря, проходження обстежень, лікування і придбання необхідних ліків у розмірі 7930,50 грн. Також зазначив, що йому було завдано моральну шкоду, що виразилося, зокрема, у погіршенні фізичного та психологічного стану у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій було пошкоджено його автомобіль, яким він позбавлений можливості користуватись, ним отримані тілесні ушкодження, що завдало біль і потребує у лікуванні та відновлені. Розмір моральної шкоди, яку він зазнав оцінив у 25000,00 грн.

Ухвалою від 01.11.2022 за клопотанням позивача вжито заходи забезпечення зазначеного позову. Накладено арешт на рухоме та/чи нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 у межах ціни позову, а саме 266400,95 грн., що буде виявлено державним або приватним виконавцем при виконанні ухвали.

Ухвалою від 21.11.2022 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Копія зазначеної ухвали разом із позовною заявою з додатками отримана відповідачем за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, - 30.11.2022, що підтверджується підписом відповідача у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою від 31.01.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), та який відповідно до положень ст. 128 ЦПК України є таким, якому судова повістка вручена 10.02.2023, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у ньому, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Додатково повідомили, що 160000,00 грн. є коштами, які відшкодовані моторним (транспортним) страховим бюро України у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну позивача.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Долинським районним судом Кіровоградської області у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено такі обставини з послідуючим їх викладенням у постанові суду від 15.08.2022 у справі № 388/869/22.

15.07.2022 о 19 год. 00 хв. по вул. Польова у с. Широка Балка Кропивницького району Кіровоградської області водій ОСОБА_2 у порушення вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху), керуючи транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на перехресті рівнозначних доріг, не надав перевагу транспортному засобу, що наближався праворуч, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у результаті чого транспортні засоби «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою від 15.08.2022, яка набрала законної сили 16.09.2023, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд констатує доведеність факту порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, як особою, яка керувала транспортним засобом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) потерпілим від якої є ОСОБА_1 .

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахована не була, що підтверджується даними листа моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) № 3-016/23033 від 11.10.2022 та даними, що містяться у відкритих офіційних джерелах інформації (https://policy-web.mtsbu.ua/).

За даними висновку експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз, складного за результатами проведеної транспортно-товарознавчої експертизи від 22.09.2022 за № 3549/22-27:

- ринкова вартість колісного транспортного засобу «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 15.07.2022 складає 393470,45 грн.;

- вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 15.07.2022 складає 691346,31 грн.;

- вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 . пошкодженого внаслідок ДТП, станом на 15.07.2022 становить 393470,45 грн.

За даними листа МТСБУ № 3-016/23033 від 11.10.2022 МТСБУ прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди у розмірі 160000,00 грн. за наслідками ДТП, яка мала місце 15.07.2022 о 19 год. 10 хв. за участю транспортного засобу «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до медичного закладу 15.07.2022, де йому було поставлено діагноз: рублено-рвана рана тім`яної ділянки голови з права, та травматичний міозит шиї. Відповідно до анамнезу травми отримані у результаті ДТП, що сталося 15.07.2022. Призначено амбулаторне лікування, медичні обстеження, процедури та лікування.

Згідно з консультативним висновком лікаря-невролога від 08.10.2022 ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 23.07.2022 по теперішній час після ДТП від 15.07.2022. Діагноз: лівостороння шийна радикулопатія С6 на фоні грижі диска С6-С7, упорний больовий, нейродистрофічний, м`язовотонічний синдроми. Спостерігався неврологічний дефіцит, стійкий больовий синдром. Пройшов лікування: паравертибральні блокади, мускомед, міліксол, кокарніт, лекокс, карбарутін. Були призначені медичні препарати: параплексин, енкад, фармаксикам, пагамакс.

На проведення консультацій, призначених обстежень, лікувальних процедур та придбання медичних препаратів було витрачено 7930,50 грн., що підтверджується фіскальними чеками, які містяться у матеріалах справи (а.с. 34).

Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Відповідно до положень п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної (майнової) шкоди спричиненої пошкодженням майна - транспортного засобу, судом відзначається таке.

Відповідно до умов ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Постановою Правління Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30.05.2022 № 109, яка набрала чинності 01.07.2022, затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: 1) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого; 2) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320000 гривень на одного потерпілого.

Згідно зі сталою позицією відображеною у ряді постанов Верховного Суду, у тому числі і у рішеннях Великої Палати, винуватець повинен відшкодувати потерпілому різницю між завданим збитком та страховою виплатою. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Суть зводиться до того, що з винуватця можна стягнути лише ті суми, які не платить страхова, до яких, як правило відносяться: знос авто, франшиза, розмір збитку понад страхову суму. Якщо потерпілий заявляє вимогу до винуватця про відшкодування тих платежів, які повинна сплатити страхова компанія, то суд повинен відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Єдине виключення - сам винуватець згоден самостійно покрити розмір завданого збитку, який повинен бути покритий страховою компанією.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: № 204/5314/18 від 25.11.2021; № 208/2600/17 від 27.10.2021; № 205/1314/16-ц від 20.10.2021; № 362/3043/18 від 06.10.2021; № 753/311/17 від 06.10.2021; № 128/1453/18 від 06.10.2021; № 369/11644/16-ц від 04.08.2021; № 759/24061/19 від 28.07.2021; № 523/7115/18 від 30.06.2021; № 204/4050/17 від 03.06.2021; № 607/17727/18 від 19.05.2021; № 523/3212/19 від 24.03.2021; № 753/11069/16 від 17.02.2021; № 760/5686/17 від 17.02.2021; № 592/8115/18 від 03.02.2021.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, ОСОБА_2 , як особа, яка керуючи джерелом підвищеної небезпеки, за відсутності страхуванняцивільно-правової відповідальності, пошкодила майно ОСОБА_1 , повинен відшкодувати останньому шкоду, пов`язану із фактичним знищенням його транспортного засобу, оскільки його відновлювальний ремонт є економічно не обґрунтованим, за вирахуванням сум, що підлягають відшкодуванню МТСБУ, а саме у розмірі 233470,45 грн. виходячи із розрахунку: 393470,45 - 160000,00.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної (майнової) шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, пов`язаної з його лікуванням, судом відзначається таке.

Правовий порядок та умови відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого від ДТП визначаються аналогічно зазначеному вище щодо відшкодування шкоди майну (ч. 1, ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1166 ЦК України, п. 22.1 ст. 22, пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, Постанова Правління НБУ від 30.05.2022 № 109, п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013, наведені правові позиції Верховного Суду).

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Отже, ОСОБА_1 , якому діями ОСОБА_2 , як особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, за відсутності страхування цивільно-правової відповідальності, було завдано шкоду здоров`ю, має право на відшкодування такої шкоди, пов`язаної з його лікуванням у документально підтвердженому розмірі - 7930,50 грн.

При цьому, судом відзначається, що розмір такої шкоди повністю поглинається страховим лімітом, встановленим Постановою Правління НБУ від 30.05.2022 № 109 у розмірі 320000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, на одного потерпілого.

Поряд з цим, позивачем пред`явлені позовні вимоги, зокрема, щодо відшкодування шкоди здоров`ю виключно до ОСОБА_2 та у ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи позивач не звертався до суду із клопотанням про залучення до участі у справі МТСБУ, як співвідповідача.

Отже, вимога ОСОБА_1 про відшкодування шкоди здоров`ю пред`явлена до ОСОБА_2 у межах ліміту відшкодування такого виду шкоди МТСБУ задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, судом відзначається таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995).

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 дійсно зазнав моральних страждань, пов`язаних із фізичними та душевними стражданнями у наслідок: безпосередньої участі у ДТП, отримання тілесних ушкоджень, що потягнуло за собою медикаментозне лікування, що викликало не лише душевні, а й фізичні страждання у виді болю та болісних відчуттів, а також переживань та складнощів, пов`язаних із неможливістю користування транспортним засобом, який йому належав і був фактично знищений у наслідок ДТП.

Таким чином, внаслідок винних дій ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат, зокрема, враховує глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнав останній безпосередньо у зв`язку із самою подією дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, які є достатньо тривалими.

При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням принципу пропорційності, суд дійшов висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 у грошовому виразі, визначеному останнім у розмірі 25000,00 грн. є обґрунтованим та підтвердженим відповідними доказами.

При цьому, відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених пп. «г» і «ґ» п. 41.1 та пп. «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Шкода здоров`ю ОСОБА_1 , пов`язана з його лікуванням у документально підтвердженому розмірі становить 7930,50 грн.

Отже, ОСОБА_2 , як особа, яка керуючи джерелом підвищеної небезпеки, за відсутності страхування цивільно-правової відповідальності, спричинив моральну шкоду ОСОБА_1 , який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, у зв`язку з чим проходив лікування, повинен відшкодувати останньому таку шкоду за вирахуванням сум, що підлягають відшкодуванню МТСБУ, а саме у розмірі 24603,47 грн. виходячи з розрахунку: 25000,00 - 396,53 (5% від 7930,50).

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права з урахуванням судової практики, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що винними протиправними діями ОСОБА_2 ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду та шкоду його майну, - суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів та розрахунків, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено частково, - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути частину витрат, понесених по сплаті судового збору за подачу до суду позовної заяви у розмірі 2580,74 грн. (2664,01 х 266400,95 / 258073,92).

Питання щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи зроблену, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі представником позивача заяву про надання суду протягом п`яти днів доказів понесення позивачем таких витрат, - слід вирішити у судовому засіданні, яке слід призначити у порядку та строки, передбачені ст. 246, ст. 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 281-284, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну - 233470 (двісті тридцять три тисячі чотириста сімдесят) грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди - 24603 (двадцять чотири тисячі шістсот три) грн. 47 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору - 2580 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 74 коп.

Зобов`язати позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази на підтвердження розміру витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи із направленням їх копій іншим учасникам справи та надати суду документи на підтвердження такого направлення.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11 год. 30 хв. 04.04.2023 у приміщенні Долинського районного суду Кіровоградської області, про що повідомити учасників справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 24.03.2023.

Суддя О.А. Кнуров