13.03.2023 Справа № 469/58/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 березня 2023 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді Гапоненко Н.О.
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснопільського госпрозрахункового комунального підприємства Березанської селищної ради про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди,-
У обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на те, що розпорядженням сільського голови Краснопільської сільської ради № 56 від 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 прийнято на посаду виконуючого обов`язки директора Краснопільськогогоспрозрахункового комунального підприємства за сумісництвом з 21 вересня 2018 року з неповним робочим днем (4 години) з оплатою праці пропорційно до відведеного часу з окладом згідно зі штатним розписом; розпорядженням сільського голови Краснопільської сільської ради № 1 від 02 січня 2019 року директора Краснопільського ГКП ОСОБА_1 переведено на ставку з основним місцем роботи на вказаній посаді. 02 січня 2020 року між ОСОБА_1 та органом управління Краснопільською сільською радою підписано трудовий контракт строком дії з 02 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, пунктом 28 якого визначено, що за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може за угодою сторін бути продовжений або укладений на новий чи інший термін.
Свого обов"язку щодо письмового попередження за два місяці до закінчення дії контракту Краснопільська сільська рада не виконала, тому він мав діяти на строк до 31 грудня 2021 року.
Після закінчення дії контракту позивач працювала, підписувала та подавала відповідні звіти в різні державні установи як керівник підприємства до 18 лютого 2021 року, за січень 2021 року їй нарахована заробітна плата у розмірі 6420,19 грн.
18 лютого 2021 року Березанською селищною радою укладено тимчасовий трудовий договір із ОСОБА_2 , яка і почала тимчасово обіймати посаду директора КГП
У зв`язку з невиплатою заробітної плати позивач зазнала моральних страждань, які виразились у неотриманні коштів на проживання на протязі певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусіль на своє утримання та утримання сім`ї, принизило її.
Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які можуть підтвердити, що позивач станом на 22 січня 2021 року продовжувала працювати, готуючи, підписуючи та подаючи відповідні звіти в різні державні установи.
Зважаючи, що заява про виклик свідків подана з пропуском передбаченого ч.2 ст.83, ч.3 ст.91 ЦПК України строку, підтвердження направлення копії заяви відповідачу у порушення ч.9 ст.83 ЦПК України суду не надане, та що викладені у ній обставини щодо подання позивачем звітності, які, на думку представника позивача, можуть підтвердити свідки, містяться у наданих позивачем суду відповідних документах та звітах, суд вважає, що заява про виклик свідків не підлягає задоволенню.
Представник відповідача у судові засідання неодноразово не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву до суду не надав; неодноразово надавав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з воєнними діями, які декілька разів задовольнялись судом.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Поважність причин повторної неявки відповідача/його представника не перешкоджає вирішенню справи.
Зі згоди позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням сільського голови Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 56 від 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 прийнято на посаду директора за сумісництвом госпророзрахункового підприємства "Краснопільське" з 21 вересня 2018 року на 0,5 ставки до мінімальної заробітної плати (а.с.15 на звороті), про що видано відповідний наказ ГКП "Краснопільське" від 21 вересня 2018 року № 2 (а.с.16).
Наказом Краснопільського ГКП Березанського району Миколаївської області № 1 від 03 січня 2019 року ОСОБА_1 прийнято на посаду директора Краснопільського ГКП (на основне місце роботи) з 03 січня 2019 року з посадовим окладом 4173,00 грн. (а.с.15), про що також наявне відповідне розпорядження Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 1 від 02 січня 2019 року (а.с.18 на звороті).
З повідомлення Березанської селищної ради Миколаївської області від 04 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що рішенням позачергової II сесії VIII скликання від 22 грудня 2020 року № 18 31 грудня 2020 року припинено дію укладеного з нею контракту від 02 січня 2020 року на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, та про необхідність отримання трудової книжки в Березанській селищній раді з понеділка по четвер з 08.00 год. по 17.00 год., у п"ятницю - з 08.00 год. по 16.00 год., і про можливість надання письмової згоди на направлення трудової книжки поштою (а.с.16 на звороті). Вказане повідомлення, відповідно до штампу вхідної документації та поштового конверту, отримане 21 січня 2021 року.
У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вчинено запис за №33 від 21 вересня 2018 року про прийняття на посаду директора Краснопільське ГКП за сумісництвом; підстава - розпорядження № 56 Краснопільської сільської ради від 21 верепсня 2018 року, про що винесено наказ № 2 від 21 вересня 2018 року; за № 34 від 03 січня 2019 року вчинено запис про переведення на посаду директора Краснопільського ГКП, як основне місце роботи на підставі розпорядження Краснопільської сільської ради №1 від 02 січня 2019 року, про що винесено наказ №1 від 03 січня 2019 року (а.с.17 на звороті).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Краснопільського ГКП є ОСОБА_1. (а.с.13-14).
З копій податкової декларації з рентної плати від 11 січня 2021 року, розрахунків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 12 січня 2021 року, розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води від 11 січня 2021 року, розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води від 12 січня 2021 року, звіту про використання води за 2020 рік від 14 січня 2021 року, фінансової звітності малого підприємства та податкового розрахунку, звіту про оплату населенням житлово-комунальних послуг, табелю обліку використання робочого часу (а.с.20-29) вбачається, що зазначені документи підписувала ОСОБА_1 як директор ГКП "Краснопільське".
При цьому табель обліку робочого часу містить відомості про відпрацьовані директором підприємства ОСОБА_1. 16 робочих днів (128 годин), з 27 січня 2021 року перебувала на лікарняному.
Копією листка непрацездатності підтверджено, що ОСОБА_1 , місце роботи якої ГКП с.Краснопілля, перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП "Березанська ЦРЛ" з 11 лютого по 17 лютого 2021 року (а.с.17).
Згідно з довідкою Краснопільського ГКП, директору Краснопільського ГКП ОСОБА_1 нараховано за січень 2021 року 6420,19 грн., належить до сплати заробітна плата у розмірі 5168,26 грн. (а.с.7).
Суд не бере до уваги копію документа без назви, підписаного сільським головою Краснопільської сільської ради Крецу І.С. та ОСОБА_1 (а.с.8-10), як неналежний доказ, що не містить відомостей про місце роботи позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати працю працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або імперативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Викладені позивачем обставини щодо невиплати їй заробітної плати за час роботи на посаді директора Краснопілського ГКП з 01 січня 2021 року по 18 лютого 2021 року та розмір заборгованості відповідачем не спростовані та узгоджуються з наданими позивачем доказами.
Згідно з ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Завдана відповідачем моральна шкода обумовлюється моральними та фізичними стражданнями внаслідок порушення позивача законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родичів.
Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер та ступінь моральних страждань позивача та вважає, що факт порушення законного трудового права позивача свідчить про заподіяння їй моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, що відповідає вимогам ч.3 ст. 23 ЦК України, обставини, за яких позивач зазнав моральних страждань, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн..
За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 793,92 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: