Провадження № 2/161/90/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 січня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що вона є бабою малолітньої ОСОБА_4 , батьками якої є відповідачі у справі. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 04.11.2017, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2021 було розірвано. У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_4 проживає з позивачем.

Відповідачі донькою не цікавляться, місце їх перебування не відоме. Мати ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства - довічно. Малолітня ОСОБА_4 на даний час проживає з бабою та дідом, відвідує дитячий садок.

Позивач вказує, що вона працює сестрою-господинею у Волинській обласній клінічній лікарні, отримує заробітну плату та пенсію по інвалідності. Дід малолітньої ОСОБА_4 працює на ПП «Вілія» в охороні та також отримує заробітну плату і пенсію по інвалідності. Відтак, позивач та її чоловік (баба та дід малолітньої ОСОБА_4 ) мають можливість для забезпечення внуки належними умовами для проживання, розвитку та навчання.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, позбавити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 13.10.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Відзиву від відповідачів у встановлений ухвалою строк до суду не надходило.

21.11.2022 ухвалою суду, замінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору з Служби у справах дітей Луцької міської ради на Виконавчий комітет Луцької міської ради

Ухвалою суду від 21.12.2022 закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення у справі. Позивач просила судові витрати з відповідачів не стягувати.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися шляхом надсилання судової повістки. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Луцької міської ради, не заперечувала щодо задоволення позову.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 08).

Шлюб між відповідачами розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2021 (а.с.09).

Із акту № 26 від 07.09.2022, складеного комісією ОСББ «Вікторія-Луцьк-2», вбачається, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із бабою ОСОБА_1 та дідом ОСОБА_6 та перебуває на їх вихованні.

Згідно довідки за підписом вихователя ОСОБА_7 , ОСОБА_4 відвідує садок з 01.09.2021, куди її привела баба ОСОБА_1 . За час відвідування ОСОБА_4 садка, батьків там не бачили жодного разу. Дитина приходить у садок доглянута, охайна та забезпечена усім необхідним. Дід з бабою відповідально ставляться до своїх обов`язків щодо внуки ОСОБА_4 .

Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 674-1 від 07.12.2022 затверджено висновок служби у справах дітей від 01.12.2022 № 231 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ОСОБА_5 » (а.с. 34).

Висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ОСОБА_5 » від 01.12.2022 № 231, встановлено, що батьки малолітньої ОСОБА_4 самоусунулися від її виховання та утримання. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не цікавляться життя, здоров`ям малолітньої ОСОБА_4 , не намагаються з нею зустрітися, не надають коштів на лікування, придбання одягу, взуття, харчування. Малолітня ОСОБА_4 мешкає з бабою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Баба ОСОБА_1 самостійно забезпечує онуку всім необхідним відповідно до вікових потреб. Відтак, служба у справах дітей вважає за доцільне, просити суд позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Як вказано в ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»).

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі тривалий час не беруть участі у вихованні дочки, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують її необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкуються з нею. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дочки та самоусунення від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідатиме інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 200, 206, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 19, 150, ч.2 ст.164, 165-167 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомо);

Відповідач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомо);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий

комітет Луцької міської ради (адреса: вул. Богдана Хмельницького, 21, м. Луцьк).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта