справа № 489/6124/21 провадження №2/489/287/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Мартинюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно

встановив:

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після уточнення якого остаточно просив в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , визнати за ним право власності:

- на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 86,7 кв. м., житловою 46,5 кв.м. згідно документу «Експлуатація приміщень будинку садибного типу» належного до Технічного паспорту будинку від 15.01.2019, а саме літ. А-1: коридор площею 9,4 кв.м.; вбиральня площею 3, 6 кв.м.; житлова кімната площею 9,6 кв.м.; житлова кімната площею 8,4 кв.м.; житлова кімната площею 12,0 кв.м.; кухня площею 16,6 кв.м.; коридор площею 10,6 кв.м.; житлова кімната площею 16,5 кв.м. Разом по відокремленому приміщенні номер 2 загальна площа 86,7 кв.м., житлова - 46,5 кв.м., допоміжна (підсобна) 40,2 кв.м.;

-на 1/3 земельної ділянки за вказаною адресою, згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 08.10.1955 № 1603, рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 30.123.1963 № 1450/33 та Акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих від 31.10.1975 № 416

Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , яка 25.12.2008 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. Відповідно до заповіту ОСОБА_2 заповіла по частці належного їй на праві приватної власності житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивачу).

11.06.1976 ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 1/6 частину будинку за літ. А-1 - АДРЕСА_2 .

26.02.2019 КП «МБТІ» Миколаївської міської ради надало довідку, згідно якої ОСОБА_4 належить 1/3 частина будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 2/3. Таким чином, у власності ОСОБА_2 станом на день складання заповіту перебувало 1/3 частка житлового будинку, вартістю 415341 гривень.

17.02.2018 інший спадкоємець ОСОБА_3 нотаріально посвідченою заявою відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 на користь спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 (позивача).

Проте, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини позивачу було відмовлено в оформлені спадкових прав на 1/3 частину житлового будинку з прилеглими будівлями і спорудами, які знаходяться в його фактичному користуванні, разом з присадибною земельною ділянкою, через неможливість встановлення нотаріусом складу спадкового майна, що оформлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2019.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду від 28.09.2021 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою витребувано від Другої Миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 01.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У призначене на 06.02.2023 судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача у заві від 05.12.2022 просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, а позовні вимоги задовольнити.

Відповідач Друга миколаївська державна нотаріальна контора в заяві від 21.12.2022 розгляд справи просила здійснювати за відсутності її представника та одночасно вказала, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Відповідач Миколаївська міська рада свого представника в судове засідання не направила, причини неявки не повідомила.

Правом на надання відзиву на позов відповідачі не скористалися.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення у часників про судове засідання та заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд встановив наступне.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті Другою миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 63/2018.

За життя, 25.12.2008 ОСОБА_2 залишила заповіт на належний їй на прав приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 , який заповіла в рівних частках (по частці кожному) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із дослідженої судом спадкової справи № 63/2018 встановлено, що спадщина прийнята в установлений законом строк позивачем ОСОБА_1 (заява від 17.02.2018).

Інший спадкоємець - ОСОБА_3 надав нотаріусу заяву від 17.02.2018 про відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2019 у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про спадщину ОСОБА_1 відмовлено.

Як на підставу відмови нотаріусом вказано, що в свідоцтві про право власності зазначено, що спадкодавцю належить частка будинку, а в даних МБТІ 1/3 частка, внаслідок чого неможливо встановити склад спадкового майна.

Із змісту постанови нотаріуса також вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. 25.12.2008 за реєстровим номером 5249, та який прийняв спадщину у встановлений законом строк. Інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 , відмовився від прийняття спадщини, а інших спадкоємців, у тому числі за рахунок статті 1241 ЦК України, немає.

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах спадкової справи та доданими до позову.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності, виданим Миколаївським міським відділом комунального господарства 26.01.1976, зареєстрованого в ММБТІ 26.01.1976, ОСОБА_4 є власником частки житлового будинку АДРЕСА_2 .

На вказаному правовстановлюючому документів наявна відмітка МБТІ про те, що 1/6 частка домоволодіння була подарована 11.04.1976, реєстровий номер - 3137.

Згідно довідки КП «МБТІ» Миколаївської міської ради від 26.02.2019 станом на 28.12.2012 власність зареєстрована: за ОСОБА_4 1/3 частки, згідно свідоцтва про право власності від 26.01.1976; за Фроловою - 2/3.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 14.09.2021, сформованого на запит суду, підтверджується, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 , частка якого складає 2/3.

Державна реєстрація права власності інших співвласників відсутня.

Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується, що частка спадкодавця у спільному майні становить 1/3, а іншого співвласника 2/3, що підтверджується інформацією з державного реєстру.

На підтвердження вимоги про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки позивачем надано рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 08.10.1955 № 1603 про підтвердження рішення виконкому від 01.03.1950 за № 231 про відведення ОСОБА_5 під забудову земельної ділянки на АДРЕСА_3 площею 600 кв.м.

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 30.12.1963 № 1450/33 визнано право власності на побудований двухквартирний жилий будинок по АДРЕСА_3 за гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Доказів присвоєння кадастрового номера та державної реєстрації права власності на земельну ділянку спадкодавцем позивачем не надано та такої реєстрації судом не встановлено.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на 1/3 частину житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо одночасного зазначення конкретних приміщень житлового будинку, які фактично перебувають в користуванні позивача, підстави для цього відсутні, так це виходить за межі заявлених позовних вимог (визнання права власності на частку в нерухомому майні) та можливе лише за певних умов (проведення відповідної експертизи тощо) та пред`явленні позову до іншого співвласника нерухомого майна, що в даному випадку відсутнє.

Відсутні підстави і для визнання за позивачем права власності на 1/3 частку земельної ділянки, так як суду не надано доказів оформлення спадкодавцем права власності на земельну ділянку і цього не встановлено судом.

Щодо залучення позивачем до участі у справі в якості відповідача Другої миколаївської державної нотаріальної контори, суд вважає таке залучення помилковим, оскільки нотаріус не є заінтересованою особою у спорі (пункт 18 постанови Пленум Верховного Суду України у від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

У зв`язку із цим, в задоволенні позовних вимог до Другої миколаївської державної нотаріальної контори слід відмовити, так як вона є неналежним відповідачем у справі.

Враховуючи межі судового розгляду та те, що позивач не просить здійснити розподіл судового збору, відповідно суд такий розподіл не здійснює.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач Миколаївської міської ради, , місцезнаходження: м.Миколаїв, вул. Адміральська,20;

Друга миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, , місцезнаходження: м.Миколаїв, пр.Миру, 8/1.

Повний текст судового рішення складено 06.02.2023.

Суддя І.В.Коваленко