Провадження № 6/202/54/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

23 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ісаєва Д.А.,

за участі секретаря судового засідання Разнатовської А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчому листі, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржник: ОСОБА_1 , по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Надра до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/139-Е від 15.12.2006 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, відповідно до якої просив замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», , у виконавчому листі № 0417/17313/2012 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/139-Е від 15.12.2006 року в сумі 106359,10 грн. з боржника ОСОБА_1 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2013 року у цивільній справі № 0417/17313/2012 задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/139-Е від 15.12.2006 року у сумі 106359,10 грн. Згідно Договору № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за Кредитним договором № 852654/ФЛ від 16.07.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та ОСОБА_2 , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яке в свою чергу згідно Договору № GL48N718070_blank_08, про відступлення прав вимоги від 05.07.2021 року, відступило права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Без зміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчинити інші дії згідно з Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.01.2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Ісаєву Д.А.

У призначений час сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заявник у заяві просив проводити розгляд вказаної заяви без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент».

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

09.08.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, у цивільній справі № 0417/17313/2012 за наслідками розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/139-Е від 15.12.2006 року, ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/139-Е від 15.12.2006 року у сумі 105 306,04 грн. (сто п`ять тисяч триста шість гривен 04 коп.), у тому числі: непогашений кредит 28 1,23 грн.; несплачені відсотки 28 575,68 грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов`язання 34 447,38 грн.; штраф за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків 14 171,75 грн. та судовий збір у розмірі 1 053,06 грн., а всього - 106 359,10 грн. (сто шість тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривен 10 коп.).

Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили та на його виконання Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 17.01.2014 року було видано виконавчий лист.

05 серпня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/139-Е від 15.12.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та ОСОБА_1 , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

05.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070_blank_08 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступило права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами та в матеріалах кредитної справи № 8/2006/840-МК12/139-Е, яку було передано ТОВ «Брайт Інвестмент» за вказаним договором про відступлення прав вимоги.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» набуло всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_1 та відповідно, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги за виконавчим документом, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 17.01.2014 року на виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/139-Е від 15.12.2006 року.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст.263 ЦПК України).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, вказано про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження №12-39гс20, пункт 6.18).

Водночас, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21), при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) вказано наступне:

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи із вищевикладеного та беручи до уваги, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на виконання заочного рішення суду від 09.08.2013 року у справі № 0417/17313/2012, сплив 19.08.2014 року, доказів щодо поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та доказів того, що наразі існує відкрите виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2013 року у справі № 0417/17313/2012 заявником суду не надано, суд не вбачає законних підстав для заміни стягувача у виконавчому листі № 0417/17313/2012, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/139-Е від 15.12.2006 року у сумі 105 306,04 грн. (сто п`ять тисяч триста шість гривен 04 коп.), у тому числі: непогашений кредит 28 1,23 грн.; несплачені відсотки 28 575,68 грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов`язання 34 447,38 грн.; штраф за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків 14 171,75 грн. та судовий збір у розмірі 1 053,06 грн., а всього - 106 359,10 грн. (сто шість тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривен 10 коп.).

Керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 55, 78, 81, 263, 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Д.А. Ісаєва