ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року м. Одеса

справа №522/15147/22

провадження №22-ц/813/4201/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Кутурланова О.В., Приходько Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чуєва Катерина Олександрівна, на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року, прийняту під головування судді Федчишиної Т.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

07 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року матеріали справи передано на розгляд за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чуєва К.О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу від 14 листопада 2022року скасувати, справу повернути для продовження розгляду до Приморського районного суду м.Одеси.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, яка фактично з 2016року разом з малолітньою дитиною проживає за адресою АДРЕСА_1 , що розташована на території Приморського району м.Одеси, а тому на підставі положень ч.1 ст.27 ЦПК України справа підсудна Приморському районному суду м.Одеси. Апелянт вказав, що предметом заявленого позову є визначення місця проживання дитини, яка проживає у м.Одесі, а тому розгляд справи за місцем проживання малолітньої дитини та за місцем знаходження третьої особи - органу опіки та піклування буде сприяти встановленню фактичних обставин у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно з п. 9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

За частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи викладене, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.27 ч.1 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи встановлено, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 . Згідно довідки від 27 лютого 2017року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 фактичним місцем її проживання/перебування є АДРЕСА_1 , яке розташовано на території Приморського району м.Одеси.

Вирішивши питання про передачу справу на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції вважав, що надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є тим документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача у розумінні вимог ст.27 ч.1 ЦПК України. Зазначені висновки суд зробив, пославшись на пункт 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016року, з відповідними змінами від 09 серпня 2017року.

Суд, вказавши про відсутність доказів реєстрації місця проживання/перебування ОСОБА_2 на території Приморського району м.Одеси, та пославшись на розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38/14 від 02 вересня 2014 року Про визначення територіальної підсудності справ, справу направив на розгляд за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Проте з висновком суду погодитися не можна.

Згідно статті 1 ч.1 абз.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (стаття 4 ч.1, 2 Закону).

Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014року №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

При цьому, прийнявши рішення про передачу справу на розгляд іншому суду, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», на пункт 9 якої посилався суд, як на підставу прийняття рішення в порядку ст.31 ЦПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

На період тимчасової окупації територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя положення частини першої статті 4 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Особа, місце проживання якої зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

Відомості про зареєстроване місце проживання такої особи у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, вносяться до реєстру територіальної громади, яка здійснила відповідну реєстраційну дію за межами тимчасово окупованої території може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за ч.1 ст.27 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія судді вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27 лютого 2017 року №, видану ОСОБА_2 , відповідно до якої фактичним місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 , та дійшов помилкового висновку про передачу матеріалів справи на розгляд до іншого суду.

З огляду на викладене слід вважати, що суд першої інстанції дійшов передчасно висновку про передачу справи на розгляд до іншого суду з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення доступу особам до правосуддя, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022року, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з направленням справи до Приморського районного суду м.Одеси для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чуєва Катерина Олександрівна, задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Приморського районного суду м.Одеси.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст.389 ч.2 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.В. Кутурланова

Л.А. Приходько