02.02.2023 Справа №607/9241/22 Провадження № 2/607/216/2023
м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Макогін А.В.,
представника позивача Дишкант М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі за текстом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
19.08.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 26.09.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
26.09.2022 судове засідання відкладено на 19.10.2022 у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.
19.10.2022 розгляд справи не здійснювався у зв`язку з оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначене на 17.11.2022.
17.11.2022 розгляд справи не здійснювався у зв`язку з відключенням електроенергії у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області. Судове засідання призначене на 13.12.2022.
13.12.2022 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 23.12.2022.
23.12.2022 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 02.02.2023.
У судовому засіданні 02.02.2023 представник позивача Дишкант М.Р. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала щодо здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Пояснила, що зазначена у виписці з особового рахунку сума коштів, яка міститься у графі «Оплата», є сумою коштів, яка стягується з відповідача ОСОБА_1 в порядку примусового виконання судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2018, що підтверджується відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Вказала, що за період з 01.12.2017 до 01.06.2022 відповідачі не здійснювали жодних оплат за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
У судове засідання 02.02.2023 відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явились без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідачі не скористались. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідачів до суду не надходило.
Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг з централізованого опалення, та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України.
Так, згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством.
Таким чином згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Так, суд встановив, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки ЖКК ТОВ «Тернопільбуд» № 1683 від 03.11.2014 власником особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Крім цього, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька) (а.с. 2).
Згідно з інформацією, наданою відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18, 20).
З актів подачі теплоносія на ввід внутрішньобудинкової системи опалення будинку КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» від 22.10.2018, 30.10.2019, 16.10.2020 та 12.10.2021, (а.с. 8, 9, 10, 11) вбачається, що позивач в опалювальний період з 2018 року до 2022 року надавав послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 .
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 склались фактичні договірні відносини, за якими позивачем були надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі ці послуги прийняли та зобов`язувались здійснювати їх оплату.
Так, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, № 1171 від 31.03.2015 затверджено тарифи на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення (а.с. 4-5).
Так само рішенням Тернопільської міської ради № 827 від 05.11.2018 встановлені КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с. 6).
Указані тарифи відповідачами не оспорювались, скарги про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань відповідачі також не подавали.
Разом з тим ОСОБА_1 та ОСОБА_3 неналежним чином виконували зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
Щодо віднесення указаних сум оплат до таких, що стягуються на примусове виконання попередніх судових рішень, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст. 10 закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.
Відтак норми чинного законодавства передбачають порядок виконання судового рішення шляхом здійснення виконавчого провадження та вжиття примусових заходів, у тому числі, з метою стягнення з боржника присуджених судом сум заборгованості.
В обґрунтування того, що зазначені у виписці з особового рахунку суми коштів, які містяться у графі «Оплата», є сумами коштів, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 в порядку примусового виконання судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2018, представник позивача посилалась на відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Разом з тим з даної відповіді неможливо беззаперечно встановити, що суми коштів, які містяться у графі «Оплата» наданої позивачем виписки, є коштами, які стягнуті органом пенсійного фонду в порядку примусового виконання судового рішення, оскільки у даній відповіді не зазначено період, за який здійснені стягнення, та суми, які стягувались з боржника.
При цьому суд звертає увагу, що з заяви позивача про примусове виконання судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2018, яка скерована на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, вбачається, що судовий наказ від 30.03.2018 направлений позивачем до виконання лише 31.05.2021 (а.с. 83).
Згідно з ч. 2 2 ст. 78 ЦПК України не є допустимими доказами, що підтверджують такі обставини, і пояснення від 12.12.2022 (а.с. 69-71), оскільки такі пояснення є лише письмовим викладом обставин, про які вказувала суду і представник позивача, та не підтверджуються іншими доказами.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов в частині заявлених вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог до ОСОБА_2 суд зазначає таке.
Так, докази, які б підтверджували, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та ОСОБА_2 укладений письмовий договір послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , позивач суду не надав.
Згідно з інформацією, наданою відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради за вих. № 1473/28-03 від 19.08.2022 (а.с. 19) встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відомості про реєстрацію ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , суду надані не були.
Так само відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
Докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 прийняла та користувалася наданими позивачем послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема що відповідач зверталася до КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» з заявою щодо надання таких послуг або здійснювала оплату цих послуг тощо, суду також не надані.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач не довів належними та достатніми доказами, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води або що між сторонами були наявні фактичні договірні відносини, за якими позивач надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач прийняла та не оплатила такі послуги.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 1, 6, 9, 10, 12, 13, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 509 ч. 1, 2, 526 ч. 1, 901 ч. 1 ЦК України, ст. 4, 13, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 258, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.
У позові в частині позовних вимог комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відмовити.
Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (р/р НОМЕР_1 в ТОФ АТ «Ощадбанк» м. Тернопіль, МФО 338545) судовий збір у сумі 1736 (одна тисяча сімсот тридцять шість) гривень 70 копійок.
Судовий збір у сумі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 копійок покласти на позивача комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
CуддяІ. В. Марциновська
Повне судове рішення складене 06.02.2023.