Номер провадження: 22-ц/813/1474/23
Справа № 522/7266/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Нижньодністровського національного природного парку про визнання незаконним та скасування наказу про догану, стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Нижньодністровського національного природного парку про визнання незаконним та скасування наказу №3-ДС про догану від 16.03.2020р., стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5 819,39 грн., судового збору у сумі 840 грн.80 коп..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працює на посаді інженера з охорони тваринного світу відділу державної охорони природно-заповідного фонду ННПП з 2011р., проте йому оголошено догану 16.03.2020р., з яким він був ознайомлений 06.04.2020р., який вважає незаконним, та виданий з метою примушування його до звільнення, на підставі упередженого ставлення.

Він не вчиняв дисциплінарних проступків. Не порушував трудову дисципліну. Належним чином виконував свої посадові обов`язки. При цьому він дійсно 25.12.2019р. знаходився в Карагольській затоці не на службовому човні, хоча виконував службові обов`язки патрулював територію парку з дозволу та за завданням його безпосереднього керівника ОСОБА_2 .

Однак ОСОБА_3 і ОСОБА_4 повідомили, що той вже не є начальником і попросили покинути територію парку. Він не покидав межі господарської зони.

На думку позивача в супереч вимогам трудового законодавства у п.2 Наказу з метою залякування та примушування до звільнення до позивача було застосовано і попередження про звільнення. Ознайомився з наказом 06.04.2020р.

Поки тривала процедура незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності він переживав страждання через безпідставні звинувачення, він хвилювався за свою родину і що лишиться без засобів до існування, понаднормово знаходився на роботі, менше проводив часу з родиною і все це позначилось на його стані здоров`я. 20 січня 2020 року він поступив на стаціонарне лікування до ДУ ТМО МВС по Одеській області з діагнозом: хронічний гастрит, хронічний н/к холецестопанкреатит з помірним больовим та диспепсичним симптомами, гіпертонічна хвороба 1 ступеню, 1-2 ступінь АГ, ризик помірний погіршення, початкові явища цереброваскулярної недостатності, переважно у ВББ, стадія компенсації, ангіодистонічний синдром. З

Знаходився на стаціонарному лікування по 31.01.2020р. та витратив на лікування 5 819,39 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Нижньодністровського національного природного парку про визнання незаконним та скасування наказу про догану, стягнення матеріальної шкоди, судових витрат відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст відзиву Нижньодністровського національного природного парку на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Нижньодністровського національного природного парку зазначено, що рішення суду першої інстанції законне і обґрунтоване, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення першої інстанції без змін.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 08 лютого 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 лютого 2023 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно із п.2.1. Положення Нижньодністровського національного природного парку Парк створений з метою збереження, відтворення і раціонального використання типових та унікальних природних комплексів пониззя Дністра, що мають важливе природоохоронне, наукове, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення.

ОСОБА_1 працював на посаді інженера з охорони тваринного світу Нижньодністровського національного природного парку.

Наказом директора Нижньодністровського національного природного парку №3-ДС від 16.03.2020р. йому було оголошено догану (п.1).

Також згідно із п.2 Наказу попереджено ОСОБА_1 , що у разі повторного порушення ним трудової дисципліни його буде звільнено з посади в установленому законодавством порядку.

Підставою наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності стали: ст.ст.149 КЗпП України, ст. 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», Положення про відділ державної охорони природно-заповідного фонду, Положення про природо-охоронне науково-дослідне відділення, доповідних записок працівників Нижньодністровського національного природного парку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 25.12.2019р, пояснень інженера з охорони тваринного світу ОСОБА_1 від 03.01.2020р., інспектора з охорони природно-заповідного фонду ОСОБА_8 від 28.12.2019р., висновку провідного юрисконсульта парку Мілованова О.В. від 22.01.2020р., листка непрацездатності ОСОБА_1 від 31.01.2020р., від 02.03.2020р, наказу Нижньодністровського національного природного парку від 20.01.2020р. №01-в «Про надання відпусток».

Із рапорту працівників Нижньодністровського національного природного парку Підгорного І.П., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 25.12.2019р. вбачається, що 25.12.2019р. в 16.год. 20 хв. у рамках природоохоронних заходів на території Нижньодністровського національного природного парку в Карагольській затоці було виявлено цивільний плавзасіб з підвісним двигуном, в якому знаходились співробітники ОСОБА_1 та ОСОБА_8 та які не змогли відповісти, з якою ціллю вони перебували на даній ділянці. В подальшому було виявлено незаконне знаряддя лову (а.с.53-55).

Згідно із пояснювальної записки ОСОБА_1 від 03.01.2020р. (а.с.56), які надані на виконання розпорядження №29р від 28.12.2019р., вказується що 25.12.2019р. під час проведення ним патрулювання спільно з інспектором Маякського природоохоронного відділення Сухой І.І. на території Нижньодністровського національного природного парку районі с. Надлиманське був помічен човен приблизно в 15:30, доповівши відділу служби державної охорони керівнику Білібін С., вони взяли човен на причалі в с. Миколаївка Овідіопольського р-ну та по прибуттю к човну в ній знаходився аматор та знарядді лову виявлено ними не було. Після чого вони вирушили на причал, попутно почали проводити трайпінк. Приблизно в 16:00 до них під`їхав ОСОБА_9 , прикордонник Маякського відділення ОСОБА_7 . ОСОБА_9 запитав кого ми сповістили, що будемо працювати в Карагольській затоці і чому ними залучено не службовий човен, на що позивач пояснив, що сповістив керівника відділення ОСОБА_2 , на що ОСОБА_9 повідомив, що Білібін більше не начальник відділу служби державної охорони і заборонив їм проводити природоохоронні заходи та наказав завершити патрулювання та покинути територію Нижньодністровського національного природного парку.

Згідно із доповідної записки інспектора з охорони ОСОБА_8 від 28.12.2019р. вбачається, що 25.12.2019р. було проведено патрулювання території Нижньодністровського національного природного парку, а саме берегова лінія Карагольської затоки в районі с. Надлиманське. Було виявлено човен приблизно 500-700 м. від берегової лінії. Доповівши керівнику відділення СДО Білібіну С.М., було прийнято рішення перевірити гумовий човен на наявність порушень природоохоронного законодавства та залучити моторний човен з найближчого місця базування моторних човнів. Прибувши до місця знаходження гумового човна, було виявлено громадянина України, який перебував з метою здійснення любительського рибальства та не було виявлено заборонених знарядь лову та порушень законодавства. Під час цього прибув службовий моторний човен Нижньодністровського національного природного парку з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , який заборонив проводити патрулювання території. Даний моторний човен був ними залучений неодноразово для виявлення порушень природоохоронного законодавства.

Згідно із Положення про Нижньодністровський національний природний парк, затверджений Міністерством охорони навколишнього середовища від 19.06.2019р. №321 , на території зони регульованої рекреації забороняється використання катерів та човнів з двигунами, за винятком службового та спеціальних уповноважених на здійснення державного контролю органів державної влади, а також рятувальних служб.(п.4.3.2).

Відповідно до п.4.4. Положення на території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території Парку.

Згідно із п.5.4. основними завданнями служби держохорони є: забезпечення додержання режиму охорони території та природних об`єктів на території Парку.

Відповідно до п.5.7. порушення вимог природоохоронного законодавства на території Парку тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну та/або кримінальну відповідальність.

Згідно із п.2.3. Посадової інструкції інженер з охорони тваринного світу відділу держохорони природно заповідного фонду вживає заходи щодо державного контролю за додержанням режиму Парку, боротьби з браконьєрством, незаконним використанням водних біоресурсів.

Як вбачається з завіреної копії схеми попереднього зонування території Нижньодністровського національного природного парку, затвердженого рішенням Науково-технічної ради парку від 22.06.2010р., вбачається, що ОСОБА_1 знаходився саме у зоні регульованої рекреації, та де його було виявлено на не службовому човні з двигуном в Карагольській затоці в районі с. Надлиманське.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що позивача було виявлено на воді разом з ОСОБА_8 в Карагольській затоці у зоні регульованої рекреації, де забороняється знаходитись на не службовому човні з мотором, що є порушенням чинного законодавства, Пунктом 2.2 Положення про відділ державної охорони природно-заповідного фонду, тобто неналежне виконання службових обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в порушення Положення про Нижньодністровський національний природний парк, Положення про відділ державної охорони природно-заповідного фонду Нижньодністровського національного природного парку, п.2.3. Посадової інструкції інженера з охорони тваринного світу відділу державної охорони природно-заповідного фонду Нижньодністровського національного природного парку, порушив правила внутрішнього трудового розпорядку та посадові інструкції, що підпадає під дисциплінарне стягнення.

Згідно із ч.2 ст. 149 КЗпП надає право власникові вибирати вид стягнення, але зобов`язує його враховувати при цьому ступінь тяжкості вчиненого проступку. Ступінь тяжкості включає форму вини, заподіяну порушенням шкоду, обставини, за яких вчинено проступок та попередню роботу працівника, а працівник має право оскаржити до суду застосоване до нього дисциплінарне стягнення .

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Згідно із ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 147-1 КЗпП передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Статтею 148 КЗпП передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що факт порушення посадових обов`язків є доведеним і тому оскаржуваний наказ прийнято відповідно до законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його незаконним та скасування.

Щодо п.2 цього наказу, та на думку суду роз`яснення законодавства у випадку повторного порушення трудової дисципліни не порушенням прав позивача.

Щодо підстав позову з причин примушування позивача керівництвом до звільнення, то на думку суду будь-яких належних та допустимих доказів зазначеного суду не надано, а тому зазначена підстава позову є недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5 819,39 грн., які позивач витратив під час лікування за 11 днів до 31.01.2020р., то судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно із виписки із медичної карти стаціонарного хворого №25 позивач перебував на стаціонарному лікування з 20.01.2020р. по 31.01.2020р. з діагнозом : хронічний гастрит «В», загострення, хронічний х/к холецисто-панкріатит з помірним больовим та диспепсичним с-ми. При цьому будь-яких доказів що вказаний діагноз у позивача виник у зв`язку з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності позивачем не надано, а тому суд першої інстанції також правильно не вбачав підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди. При цьому суд зауважив, що позивача було притягнуто до відповідності (16.03.2020р.) значно пізніше, ніж він проходив лікування.

Також не підлягають задоволенню і позовна вимога про стягнення моральної шкоди, оскільки судами не встановлено доказів страждань позивача під час процедури притягнення його до відповідності, і до того ж суд першої інстанції правильно вважав, що наказ про оголошення йому догани є законним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи (фактично дублюють доводи позовної заяви) були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 лютого 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк