КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №752/8696/22
номер провадження №22-ц/824/660/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушиній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіної О.О.,

у цивільній справі №752/8696/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про повернення безпідставно стягнених коштів за виконавчим написом нотаріуса,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» за результатами розгляду якого просив стягнути з відповідача 16 023 грн. 27 коп. безпідставно стягнених коштів за виконавчим написом № 25847 від 05 серпня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною.

Позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. від 19 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження №63336046 з виконання виконавчого напису №25847 від 05 серпня 2020 року вчиненого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 53 765 грн. 66 коп. В рахунок погашення заборгованості, за вищевказаним виконавчим написом, з банківського рахунку позивача списано 16 023 грн. 27 коп. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року виконавчий напис нотаріуса від 05 серпня 2020 року за №25847 визнано таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи наведене, позивач вважав, що кошти у сумі 16 023 грн. 27 коп. були отримані АТ «Альфа-Банк» безпідставно та підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 16 023 грн. 27 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову, відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи, що внаслідок неналежного виконання позивачем зобов`язань перед АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором, 05 серпня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 25847 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 53 765 грн. 66 коп. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року у справі № 752/15333/21 вищевказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом порядку його вчинення. При цьому, у вказаному рішенні, судом не зазначено розмір заборгованості боржника перед банком на момент вчинення виконавчого напису, не з`ясовано чи мав боржник безспірну заборгованість та чи була заборгованість у розмірі вказаному у виконавчому написі. Таким чином, підставою набуття коштів банком був не скасований судом виконавчий напис, а наявна у нього заборгованість за кредитним договором. Крім того, згідно меморіального ордеру, за виконавчим написом нотаріуса № 25847 від 05 серпня 2020 року, банку була перерахована сума у розмірі 410 грн. 21 коп. Таким чином, кошти у сумі 15 613 грн. 06 коп. не є безпідставно набутими банком коштами, оскільки останній їх не отримував.

17 січня 2023 року від ОСОБА_1 на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначаючи, що кошти були набуті відповідачем на підставі виконавчого напису, вчиненого з порушенням норм чинного законодавства. Посилання скаржника на не з`ясування судом першої інстанції дійсного розміру заборгованості, наявність безспірної заборгованості, прямо суперечить вимогам ЦПК України. Посилання скаржника на відсутність підстав для стягнення з нього коштів є помилковим, оскільки зазначені кошти скаржник отримав на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення таких коштів. Позивач вказує, що у виконавчому провадженні відкритому на виконання виконавчого напису нотаріуса, з його рахунку було списано кошти у сумі 16 023 грн. 27 коп., а відтак, кошти саме у зазначеній сумі підлягають поверненню. Отримання банком коштів не в повному обсязі, не спростовує факт здійснення з позивача відрахування у сумі 16 023 грн. 27 коп. Крім того, у межах виконавчого провадження приватним виконавцем було прийнято постанову про примусове стягнення суми за виконавчим написом у розмірі 53 765 грн. 66 коп. та постанову про стягнення основної винагороди у сумі 5 376 грн. 57 коп., в той час, як з рахунку позивача відраховано кошти у сумі 16 023 грн. 27 коп. Таким чином, посилання скаржника на отримання ним коштів за виконавчим написом нотаріуса лише у сумі 410 грн. 21 коп., є безпідставним.

Скаржник до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується звітами про відправлення судових повісток-повідомлень на його офіційну електронну адресу та електронну адресу представника скаржниа, зазначену у апеляційній скарзі.

Позивач до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується звітом про відправлення судової повістки-повідомлення на електронну адресу його представника, зазначену у клопотанні про направлення матеріалів справи на електронну адресу від 04 січня 2023 року. 22 лютого 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника позивача - адвоката Антонович О.С. про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою для набуття АТ «Альфа-Банк» грошових коштів, став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до положень ст.1212 ЦК України.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою приватноговиконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. було відкрито виконавче провадження № 63336046 з виконання виконавчого напису № 25847 від 05 серпня 2020 року виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 53 765 грн. 66 коп. (а.с. 10).

Із виписки по картці ОСОБА_1 від 06 лютого 2022 року вбачається, що 24 листопада 2020 року приватним виконавцем Лужинецьким П.В. здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 у розмірі 951 грн. 23 коп. (а.с. 18).

Відповідно до квитанції № ВОРMNP86350270 від 17 грудня 2021 року за виконавчим документом 25847 з рахунку ОСОБА_1 списано 6 654 грн..

Відповідно до меморіального ордера № L12178N5B8 від 17 грудня 2021 року з рахунку ОСОБА_1 на рахунок приватного виконавця Лужинецького П.В. списано кошти у сумі 8 418 грн. 14 коп. (а.с. 07).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року у справі № 752/15333/21, яке набрало законної сили, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. від 05 серпня 2020 року за реєстровим № 25847 визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 13-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту статті 1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.

Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦУ України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису нотаріуса № 25847 від 05 серпня 2020 року приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № 63336046 стягнуто кошти у сумі 16 023 грн. 27 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року у справі № 752/15333/21, яке набрало законної сили, вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

З вказаного вбачається, що правові підстави набуття банком грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України.

Посилання скаржника на те, що підставою набуття коштів банком був не скасований судом виконавчий напис, а наявна у нього заборгованість за кредитним договором, є безпідставним, оскільки виконавче провадження № 63336046 за яким з позивача стягнуті кошти, було відкрито саме на виконання виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Посилання скаржника на те, що згідно меморіального ордеру, за виконавчим написом нотаріуса № 25847 від 05 серпня 2020 року, банку були перераховані кошти лише у сумі 410 грн. 21 коп., не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки вказаний меморіальний ордер не свідчить про те, що кошти у сумі 410 грн. 21 коп. є єдиним платежем який надійшов на рахунок відповідача за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса.

Посилання скаржника на те, що кошти у сумі 15 613 грн. 06 коп. не є безпідставно набутими банком коштами, оскільки останній їх не отримував, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання скаржника на те, що у рішенні суду, яким визнано виконавчий напис № 25847 від 05 серпня 2020 року таким, що не підлягає виконанню, не зазначено розмір заборгованості боржника перед банком на момент вчинення виконавчого напису, не з`ясовано чи мав боржник безспірну заборгованість та чи була заборгованість у розмірі вказаному у виконавчому написі, на думку колегії суддів не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вказане судове рішення не є предметом даного апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено. Відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: