Справа № 182/1152/23
Провадження № 2-н/0182/370/2023
У Х В А Л А

Іменем України

20.03.2023 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г.,

розглянувши в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Згідно із заявою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно доданих до заяви копії паспорту заявника - ОСОБА_1 зареєстрована м.Слов`янськ, Донецької області, та копія паспорту боржника - ОСОБА_2 який зареєстрований м.Добропілля, Донецької області.

Згідно зі ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У той же час законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина перша статті 28 ЦПК України, на яку міститься посилання у заяві про видачу судового наказу, передбачає, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови (заяви) про стягнення аліментів можуть бути подані як за зареєстрованим місцем проживання позивача (заявника), так і за місцем його перебування.

Однак, подаючи заяву про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів за місцем свого перебування заявник має додати до заяви докази такого тимчасового перебування.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначила, що вона фактично мешкає разом із дитиною та чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, однак належних доказів тимчасового проживання (перебування) заявника за зазначеною нею адресою у розумінні норм Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021 року, набравши чинності 01.12.2021 року - не надала.

У відповідності до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах

перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця

проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які

встановлюються законом.

З метою забезпечення реалізації цього права та відповідно до названої норми Конституції України 05.11.2021 року прийнято Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX.

Відповідно до п. 12 ч.І ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» - реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Відповідно Постанови КМУ № 265 від 07.02.2022 року «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» - затверджений порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Саме тому, довідки Відділу «ЦНАП» Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради про фактичне місце мешкання без реєстрації заявниці та боржника в АДРЕСА_1 не є належними доказами тимчасового проживання (перебування) заявника за зазначеною нею адресою у розумінні норм Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021 року, та не можуть враховуватись для визначення підсудності справи згідно з вимогами ЦПК України.

Враховуючи наведене, у зв`язку з відсутністю належних доказів тимчасового проживання (перебування) заявника за зазначеною нею адресою в с.Першотравневе, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської області у розумінні норм Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-ІХ від 05.11.2021 року, відсутністю відомостей про реєстрацію заявниці в с.Першотравневе, Нікопольського р-ну, а також відсутністю відомостей, щодо тимчасового проживання боржника ОСОБА_2 за зазначеною адресою в с.Першотравневе, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської області, відсутністю відомостей про реєстрацію боржника в с.Першотравневе, Нікопольського р-ну, суд дійшов висновку щодо непідсудності справи Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

У відповідності до ч. 1 п. 9 ст. 165 ППК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За таких обставин необхідно відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, у зв`язку з порушенням правил підсудності.

Керуючись ст. ст. 161. 162. 165 ППК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Копію ухвали надіслати заявнику до відома.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її нецоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: А. Г. Багрова