Справа № 628/4835/21
№ 2/183/1411/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 271,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 05.08.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі, що в подальшому збільшився до 15 270,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, що затверджені наказом, та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті позивача складає між нею та Банком відповідний договір.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався Умовами та Правилами надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання, друга сторона не може пропонувати свої умови договору.

Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконала, у зв`язку з чим станом на 03.11.2021 року виникла заборгованість у розмірі 48 271,35 грн., з яких: 15 269,14 грн. заборгованість за тілом кредиту; 33 002,21 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Зазначену суму заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення у зв`язку з чим звернулась до суду з відзивом на позовну заяву, у якому зазначила наступне:

рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 08 червня 2021 року по справі 628/23/21 було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 20 листопада 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 21958 про звернення стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 05 серпня 2010 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК», у розмірі 175 040,83 грн., яка складається з: 15 269,14 грн. заборгованість за тілом кредиту; 146 145,94 грн. заборгованість за відсотками; 3100,00 грн. заборгованість з пені та комісії; 500,00 заборгованість за штрафами (фіксована частина); 8 225,75 грн. заборгованість за штрафами (відсоток суми заборгованості). За даним виконавчим написом станом на 01.12.2020 року на користь стягувача утримано та перераховано грошову суму у розмірі 31 414,29 грн., виконавчого збору в сумі 3 864,63 грн.. Отримання даної суми на погашення заборгованості позивач сам підтвердив у своєму відзиві на позовну заяву по справі 628/23/21, проте у розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.08.2010 року, наданому до позовної заяви, не міститься інформації про погашення відповідачем частини заборгованості у вищезазначеному розмірі.

Також, відповідач посилається на сплив позовної давності, у зв`язку з тим, що остання картка надана відповідачу в межах кредитного договору діє до січня 2017 року, що і є кінцевим терміном дії кредитного договору. Надані позивачем Умови та Правила, а також, анкета-заява не містять домовленості сторін щодо збільшення та строку позовної давності.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредиту та ознайомлення її з умовами, правилами та тарифами, оскільки відповідні поля з кредитними умовами пусті, а вищезазначена анкета-заява не призначалась тільки для отримання кредиту, а призначалась для отримання різних послуг банку, зокрема і для отримання пенсіонної картки, зарплатної картки, отримання депозитної послуги «Копилка» та інших.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» заперечує доводи наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву і саме тому звернувся до суду з відповіддю на даний відзив, у якій підтримує все раніше викладене в позовній заяві, а також заперечує щодо спливу строку позовної давності, у зв`язку з тим, що на момент закінчення строків позовної давності був чинний виконавчий напис нотаріуса від №21958 від 20.11.2017 р.. Відповідно банку не було потреби звертатись до суду за захистом своїх прав, оскільки вони були захищені виконавчим написом. Рішенням суду від 08.06.2021 року виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому саме з 08.06.2021 року повинен рахуватися строк позовної давності, який позивачем було дотримано при звернені з позовом до суду 08.07.021 року.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2021 року по справі було відкрите провадження, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.60).

Згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-2 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області була змінена та визначена за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с. 114).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 15.11.2022 року головуючою суддею по справі призначено Сороку О.В. (а.с. 115).

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року прийнято цивільну справу до свого провадження (а.с. 116).

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

05.08.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10).

Як зазначає банк у позові відповідачеві 09.09.2014 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 15 270,00 гривень (а.с. 8).

Протягом дії кредитного договору відповідачеві надавалися три кредитні картки зі строком дії до червня 2013 року, червня 2013 року та січня 2017 року (а.с. 9).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконувала, внаслідок чого, за розрахунком банку, станом на 03.11.2021 року виникла заборгованість у розмірі 48 271,35 грн., з яких: 15 269,14 грн. заборгованість за тілом кредиту; 33 002,21 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 7).

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 08.06.2021 року виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 03 листопада 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 21958 про звернення стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 05.08.2010 року, укладеним між нею та АТ КБ «ПриватБанк», у розмірі 175 040,83 грн., - визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 78-83).

Відповідач наполягає на тому, що у своєму відзиві на позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у справі № 628/23/21 АТ КБ «ПриватБанк», підтверджує отримання ним стягнення за виконавчим написом №21958 від 20.11.2017 р. у розмірі 31414,29 гривень (69-74).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638ЦК України встановлено, що договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приват-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 05.08.2010 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.08.2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину кредитного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку,що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, порядок нарахування і оплати процентів, зокрема, проценти за підвищеною процентною ставкою у випадку несвоєчасного виконання боргових зобов`язань (п.п. 5.5.1 Правил), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.08.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.12.2021 року), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату підвищених (зміну банком в односторонньому порядку процентної ставки) процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору не підписані Умови та Правила викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться у матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.08.2010 року шляхом підписання заяви позичальника.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитом.

Суд наголошує, що укладений між сторонами кредитний договір від 05.08.2010 року у вигляді заяви позичальника, підписаний сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - колегія дійшла висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Виходячи з викладеного,встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 15 269,14 грн., що не спростовано відповідачем, - суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту в розмірі 15 269,14 грн.

Разом з тим, відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 84).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, що надані позивачем, останній платіж на погашення заборгованості було здійснено відповідачем 30.12.2020 року на суму 734,26 грн. (а.с. 7).

Разом з тим, у заяві позичальника ОСОБА_1 від 05.08.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не визначено строку кредитування, умов про погашення кредиту щомісячними платежами, дати остаточного погашення кредиту, тощо.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що відповідачем було заявлено про застосування позовної давності; враховуючи, що строк кредитування та дата остаточного погашення кредиту сторонами не визначена; останній платіж на погашення боргу було здійснено 30.12.2020 року; приймаючи до уваги, що з даним позовом банк звернувся до суду 02.12.2021 року, - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 15 269,14 грн..

Підстави для стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, відсутні.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, враховуючи, що сторони не погодили погашення тіла кредиту щомісячними платежами, а також дату остаточного погашення кредиту; приймаючи до уваги положення ч.2 ст.530 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання боржником обов`язку щодо повернення фактично отриманих грошових коштів у будь-який час.

Доказів пред`явлення позичальнику вимоги про погашення заборгованості до пред`явлення позовної заяви 02.12.2021 у даній справі не надано; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Таким чином, трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення тіла кредиту позивачем також не пропущений.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 269,14 грн., а в іншій частині позову, - слід відмовити.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265,280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.08.2010 року, що виникла станом 03.11.2021 року, у розмірі 15 269,14 гривень (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 14 копійок), що складає тіло кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір у розмірі 2 270,00 гривень (дві тисячі двісті сімдесят 00 копійок).

В іншій частині позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.