Справа № 723/1451/21
Провадження № 2/723/422/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Чокан Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах та від імені якої діє представник, адвокат Казюк Олександр Олексійович до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя,-

ВИРІШИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах та від імені якої діє представник, адвокат Казюк Олександр Олексійович звернулась в Сторожинецький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя.

В позові посилається на те, що Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 30 січня 2001 року у Старожадівській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області за актовим записом №5, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. Від шлюбу у сторін народилося четверо дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ще до реєстрації шлюбу сторони проживали у фактичних шлюбних стосунках та 27 лютого 2000 року За договором купівлі-продажу від 31 березня 2000 року сторонами за грошові кошти, які їм подарували на весіллі був придбаний житловий будинок 1950 року побудови, з прибудовами: вбиральнею, воротами, огорожею, криницею, літньою кухнею, чотирма сараями, які знаходяться в АДРЕСА_1 і оформлений на ім`я відповідача ОСОБА_2 . В цьому житловому будинку сім`я проживала до 2012 року.

Починаючи з 2009 року під час шлюбу сторони біля придбаного за договором купівлі-продажу житлового будинку, вирішили розпочати будівництво нового житлового будинку. Для цього почали придбавати різні будівельні матеріали. В зв`язку з погіршенням сімейних стосунків за рішенням Сторожинецького районного суду від 24 жовтня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. В цьому ж році відповідач почав створювати позивачу перешкоди в користуванні житловим будинком, як тим будинком, що був придбаний до реєстрації шлюбу, так і самочинно збудованим під час шлюбу новим будинком. А в грудні 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Сторожинецького районного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання її втратившою право на користування житловим будинком по АДРЕСА_2 , як колишнього члена сім`ї власника будинку (справа №723/2129/20).

За таких обставин у позивача виникла необхідність захисту її законних прав та інтересів шляхом звернення до суду.

Позивач просить визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку (літ.3-1), сараю-1, сараю «К», навісу «Л», вбиральні «М», огорожі з металевої сітки, воріт з хвірткою, які були витрачені для будівництва цих споруд, що розташовані в АДРЕСА_2 та наведені експертом у підсумкових відомостях до локальних кошторисів на будівельні роботи (додатки №№ 1,2,3,4,5,6,7) вартістю - 475111 гривень та право власності на 1/2 частку вартості витрат на проведення будівельних робіт для будівництва збудованих подружжям житлового будинку (літ.3-1), сараю-1, сараю «К» , навісу «Л», збиральні «М», огорожі з металевої сітки, воріт з хвірткою, які розташовані в АДРЕСА_2 , що складає суму 157671 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, її представник Казюк О.О. до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. У відзиві на позов відповідач зазначив, що позов може бути частково задоволеним, виходячи з наступного.

Відповідач погоджується з тим, що, позивач має право на визнання за нею права власності на 1/2 частку будівельних матеріалів та конструкцій.

Між тим, позивач також заявляє вимогу про визнання за нею права на 1/2 витрат на виконання будівельних робіт, які затрачені для будівництва житлового будинку, сараїв, навісу, огорожі з металевої сітки, воріт з хвірткою, а всього на суму 657173 грн.

В цій частині позов задоволенню не підлягає, адже будинок по АДРЕСА_2 , що самовільно, без будь - яких дозволів та рішень, ми, разом із моїх рідним братом ОСОБА_2 , господарським шляхом, будували приблизно за 2 -роки. За виконані будівельні роботи ні відповідач ні колишня дружина - позивач, нікому не сплачували не можуть бути включеними до вартості будівельних матеріалів та конструкцій, які за вартістю, прирівнюються до вартості самих буд матеріалів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, відомості,які не відповідач дійсності.

Так, позивач перекручує обставини, що мали місце до укладення шлюбу та створення спільного сумісного майна колишнього подружжя.

За таких обставин позивач підтверджує ту обставину, що старий житловий будинок, по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, присадибна ділянка відповідачем було куплено за власні кошти, які він заробляв за кордоном, багато років.

А отже до майно, яке належало ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності на підставі ст. 57 СК України автоматично усе не перетворюється у спільну сумісну власність.

І в даному випадку взагалі не доведено істотне збільшення вартості домоволодіння. Тобто відсутні докази у матеріалах справи, що саме внаслідок проведених поліпшень та будівельних робіт вартість істотно збільшилася у порівнянні із вартістю на момент купівлі спірного житлового будинку.

Представником відповідача було отримано відповідь на запит від 10 січня 2020 року в якому КП «Сторожинецьке РБТІ» повідомляє наступне,що згідно даних інвентаризаційної справи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого в АДРЕСА_2 , на підставі заяви ОСОБА_9 від 02 травня 2019 року було проведено поточну інвентаризацію нерухомого майна, під час якої було виявлено самочинно збудовані: житловий будинок літ. «3-І»,сарай літ. «І», сарай літ. «К», навіс літ. «Л». Всі вони були збудовані, зі слів замовника, в 2012 році під час шлюбу, та виготовлено технічний паспорт на будинковолодіння в АДРЕСА_2 , в якому було зазначено ОСОБА_9 як замовника, а не як власника.

Разом з заявою ОСОБА_9 подала копію паспорта громадянина України на своє ім`я, копію свідоцтва про одруження з ОСОБА_2 , від 30 січня 2001 року, копію державного акту про право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 від 21 листопада 2012 року. Інформаційно підтверджує, що ОСОБА_9 розлучена з ОСОБА_2 - відсутня та не подавалась. В паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_9 відсутня відмітка, що шлюб з ОСОБА_2 розірвано.

Саме такі обставини самовільного будівництва про АДРЕСА_2 підтверджується повідомленням Сторожинецького РБТІ від 10.01.2020 року.

З приводу поділу будівельних матеріалів та конструктивних елементів, з яких складається об`єкт незавершеного самовільного будівництва на території домоволодіння по АДРЕСА_2 і такі позовні вимоги фактично зводиться до узаконення самочинного будівництва у непередбачений законом спосіб, тобто до визнання права власності.

Відповідно до доданого позивачем копії договору купівлі - продажу житлового будинку ( житловою площею 17,10 кв.м., що в плані зазначено літерою « А», літня кухня- Б,чотири сараї - ВГДЕ,вбиральня -Ж, ворота №1,огорожа № 2,криниця № 3 ) ОСОБА_2 купив у продавця - ОСОБА_10 31.03.2000 року, та сплатив йому його вартість 8309 грн.

При цьому відповідно до положення частини першої статті 62 СК України, майно, що належало одному з подружжя на підставі статті 57 СК України, не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом. Частка того з подружжя, якому належало майно, збільшується на суму його вартості до поліпшення.

Спеціалістом Крон І. в інвентаризаційній відомості, погашеного по причині поточних змін, 03.03.2019 року змін, вартість становить 8309 грн.

Відповідач не заперечує та визнає, що за час перебування у шлюбі самочинно, без дозволу на будівельні роботи та належно затвердженого проекту збудували незавершений житловий будинок, сараї, колодязь, огорожу тощо.

На підставі наведеного та викладених заперечень відповідач вважає, що викладені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права на частку у спільному сумісному майні подружжя не підлягають до задоволення за безпідставністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослівивши матеріали справи та пояснення сторін суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 30 січня 2001 року у Старожадівській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області за актовим записом №5, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. Від шлюбу у сторін народилося четверо дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ще до реєстрації шлюбу сторони проживали у фактичних шлюбних стосунках та 27 лютого 2000 року вони повінчалися в Свято-Миколаївській церкві с. Стрілецький кут Кіцманського благочиння про що їм було видано свідоцтво про таїнство вінчання. Офіційно зареєструвати шлюб сторони не могли в органах РАЦС, оскільки позивачу на той час не виповнилось навіть 15 років. Реєстрація шлюбу відбулася ІНФОРМАЦІЯ_5 , а перед цим позивач ІНФОРМАЦІЯ_6 народила дитину - дочку ОСОБА_3 .

За договором купівлі-продажу від 31 березня 2000 року сторонами за грошові кошти, які їм подарували на весіллі був придбаний житловий будинок 1950 року побудови, з прибудовами: вбиральнею, воротами, огорожею, криницею, літньою кухнею, чотирма сараями, які знаходяться в АДРЕСА_1 і оформлений на ім`я відповідача ОСОБА_2 .. В цьому житловому будинку сім`я проживала до 2012 року.

Починаючи з 2009 року під час шлюбу сторони біля придбаного за договором купівлі-продажу житлового будинку, вирішили розпочати будівництво нового житлового будинку. Для цього почали придбавати різні будівельні матеріали. Зокрема, на ім`я позивача 12 січня 2009 року було придбано у с/г підприємстві «Буковина» 15000 шт. цегли півторачки на суму 21000 грн., що підтверджує копія квитанції та накладної. У 2010 році сторони без відповідного дозволу та плану на забудову,тобто самочинно розпочали будівництво нового житлового будинку (літ.3-1), сараю-1, сараю «К», навісу «Л», вбиральні «М», огорожі з металевої сітки, воріт з хвірткою, які до 2012 року повністю побудували. Житловий будинок придатний для проживання і сторони в ньому проживали.

Факт проживання сторін в новозбудованому житловому будинку підтверджується актом від 30 вересня 2020 року, в якому зазначено, що в ньому знаходяться спільно нажиті речі.

Самочинно побудовані споруди знаходяться на земельній ділянці розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка відповідно до державного акту серії ЯМ № 550935 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Вартість самочинно побудованого житлового будинку та підсобних будівель відповідно до технічного паспорту станом на 10 лютого 2021 року складає 1314346 грн., в т.ч. житлового будинку (літ.3-1) - 905504 грн., сараю-1 180058 грн., сараю «К» 11838грн., навісу «Л» 57531 грн., вбиральні «М» 7621 грн., огорожі з металевої сітки 35917 грн., воріт з хвірткою 15857 грн.

В зв`язку з погіршенням сімейних стосунків за рішенням Сторожинецького районного суду від 24 жовтня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. В цьому ж році відповідач почав створювати позивачу перешкоди в користуванні житловим будинком, як тим будинком, що був придбаний до реєстрації шлюбу, так і самочинно збудованим під час шлюбу новим будинком. А в грудні 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Сторожинецького районного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання її втратившою право на користування житловим будинком по АДРЕСА_2 , як колишнього члена сім`ї власника будинку(справа №723/2129/20).

За таких обставин у позивача виникла необхідність захисту її законних прав та інтересів шляхом звернення до суду.

На час звернення позивача до суду новозбудований сторонами під час шлюбу житловий будинок літ.3-1 з господарськими будівлями і спорудами не зданий в експлуатацію

Відповідно до ст. 331 ч.3 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).

За змістом ст. 376 ч.1 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 1123, судом зазначено: « Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо часу та джерела придбання спірного майна, позивач зазначає, що будівельний матеріал на житловий будинок та інші спірні будівлі придбавався в період 2009-2012 років в основному за кошти, які надавалися матір`ю позивача, яка працювала за кордоном. Зокрема про це свідчить накладна та квитанція на придбання позивачем будівельних матеріалів - 15000 шт. цегли півторачки на суму 21000 грн. від 12 січня 2009 року. Відповідач є інвалідом третьої групи, ніяких доходів, окрім пенсії, він не мав.

Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 70 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, позивач має право на визнання за нею права власності на частку будівельних матеріалів та конструкцій, а також витрат на виконання будівельних робіт, використаних на будівництво житлового будинку, з надвірними будівлями і спорудами ,що збудовані самочинно подружжям під час шлюбу в АДРЕСА_2 на загальну суму 657173 грн.

Під час підготовчого судового засідання було проведено судову будівельно технічну експертизу з метою визначення кількості, виду та вартості будівельних матеріалів, які були витрачені подружжям для будівництва вказаних вище будівель а також визначення вартості витрат на проведення будівельних робіт.

За висновком судової будівельно технічної експертизи від 26 грудня 2022 року № 89/12-22 вартість будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку (літ.3-1), сараю-1, сараю «К» , навісу «Л», вбиральні «М», огорожі з металевої сітки, воріт з хвірткою складає 950222 грн. Кількість та вид будівельних матеріалів, які були витрачені для будівництва цих споруд, які розташовані в АДРЕСА_2 наведені експертом у підсумкових відомостях до локальних кошторисів на будівельні роботи(додатки №№ 1,2,3,4,5,6,7).

Вартість витрат на проведення будівельних робіт для будівництва збудованих подружжям житлового будинку (літ.3-1) , сараю-1, сараю «К» , навісу «Л», вбиральні «М», огорожі з металевої сітки, воріт з хвірткою складає 315342 грн.

Таким чином позивач має право на визнання за нею права на частку вартості будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку, кількості та виду будівельних матеріалів, які викладені в локальних кошторисах ,що складає суму 475111 грн., а також на 1/2 частку вартості витрат на проведення будівельних робіт, що складає суму 157671 грн.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1-3, ч. 8 статті 14 1 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно розрахунку суми судових витрат, які понесла позивач у зв`язку із розглядом справи: судовий збір за подання позовної заяви - 6571,73грн., витрати за надання правової допомоги - 8500 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи - 9600 грн. Вказані витрати підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру №89 від 29.12.2021 року про оплату судовому експерту Маковейчуку М.І. в сумі 9600 грн., актом виконаних робіт про надання правової допомоги від 25.03.2021 року, розпискою, детальним описом робіт до договору № 08 від 08 лютого 2021 року, квитанцією про сплату судового збору № 54998930 від 24.03.2021 року .

Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 141, 206, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд :

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах та від імені якої діє представник, адвокат Казюк Олександр Олексійович до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів для будівництва житлового буинку (літ.3-1), сараю-1, сараю «К», навісу «Л», вбиральні «М», огорожі з металевої сітки, воріт з хвірткою, які були витрачені для будівництва цих споруд, що розташовані в АДРЕСА_2 та наведені експертом у підсумкових відомостях до локальних кошторисів на будівельні роботи (додатки №№ 1,2,3,4,5,6,7) вартістю - 475111 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вартості витрат на проведення будівельних робіт для будівництва збудованих подружжям житлового будинку (літ.3-1), сараю-1, сараю «К» , навісу «Л», збиральні «М», огорожі з металевої сітки, воріт з хвірткою, які розташовані в АДРЕСА_2 , що складає суму 157671 гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6571,73 гривень витрат по сплаті судового збору, 8500 гривень витрат за надання правової допомоги, 9600 гривень витрат на проведення судової будівельно - технічної експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 березня 2023 року.

Суддя: