Справа № 541/2948/22
Провадження №2/541/125/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В.М.,

секретаря судових засідань Калініченко Л. О.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування Ревенчук С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення із ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ( одна четверта ) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 05 жовтня 2012 року відділом ДРАЦС Попаснянського районного управління юстиції Луганської області, про що зроблено актовий запис про шлюб № 103.

Від шлюбу вони мають спільну дитину, сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, 14 січня 2015 року рішенням Попаснянського районного суду Луганської області шлюб було розірвано.

Наразі вона уклала шлюб с ОСОБА_5 .

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами ОСОБА_4 , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, не спілкується дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Відповідач більше 7 років (майже с моменту народження дитини) усунувся від покладених законом на нього, як батька обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина.

Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні.

Відповідач ухиляється від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Відповідач являється працездатним, має задовільний стан здоров`я, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина - не має.

Проте, відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати дитину.

Вважала, доцільним стягувати з доходів відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться навчанням, підготовкою до самостійного життя: не забезпечує необхідного харчування; не спілкується з ним; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, тому позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини відповідає інтересам неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді від 02 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року залучено до участі у справі Виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування.

Ухвалою суду від 09 січня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 2012 по 2015 рік. В 2015 році відповідач ймовірно виїхав з України, місце його перебування вона не знає. Вихованням сина займається її чоловік ОСОБА_5 . Дитина сприймає його як свого батька. Оскільки ОСОБА_3 не займається вихованням дитини , не піклується про сина, тому з метою подальшого усиновлення дитини чоловіком вважала за необхідне позбавити його батьківських прав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник позивача, адвокат Акрітов П.К. вважав за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , в інтересах дитини, так як дитина не знає іншого батька, окрім того, що з ним проживає. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, З 2015 року його місце проживання не відоме, не вчиняв і не вчиняє дії для спілкування з дитиною .Оскільки позбавлення батьківських права не звільняє батька дитини від обов`язку по утриманню дитини, просив стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі частини доходу відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 43,51).

Представник третьої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування при вирішенні справи покладався на розсуд суду, підтримала висновок про неможливість надання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутність необхідної інформації від батька дитини (а.с. 52-53).

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона до розірвання шлюбу з батьком дитини проживала в місті Попасна із сім`єю позивачки , яка є її донькою. Після розірвання шлюбу в 2015 році відповідача вона не бачила. З 2015 року і до цього часу про відповідача їй нічого не відомо. На той час внуку ОСОБА_4 було 2 роки.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що її син ОСОБА_5 проживав в незареєстрованому шлюбі з позивачкою з 2017 року. ОСОБА_3 вона не бачила жодного разу.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він з 2016 року проживає разом з позивачем, та виховує ОСОБА_4 . ОСОБА_3 він жодного разу не бачив та не чув про нього від дружини, де той проживає йому не відомо.

Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.

Заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав.

Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 видане 05 липня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області (а.с. 12).

Відповідно до довідки №163 від 09.11.2022 виданої Комунальною установою «Попаснянський ліцей №1» дитина ОСОБА_4 навчається в четвертому класі КУ «Попаснянський ліцей №1» і його батько не бере усаті у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори й заходи для батьків та дітей (а.с. 15).

Місце перебування ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 згідно довідки від 28.04.2022 №1632- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.13).

Місце перебування ОСОБА_4 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 згідно довідки від 18.04.2022 №1632- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.14).

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської 14 січня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 10).

31 липня 2020 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про шлюб від 31.07.2020 (а.с.11).

Виконавчим комітетом Миргородської міської ради надано висновок про неможливість надання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутність необхідної інформації від батька дитини (а.с. 52-53).

Пунктом 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголошено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Суд вважає що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити за недоведеністю необхідності позбавлення батьківських права виходячи з наступного.

Позивачем всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в позові та достатньої інформації про батька дитини, який проживає окупованій російською федерацією території України,що позбавило можливості надати органом опіки та піклування висновок щодо розв`язання спору, відповідно до вимог ст. 19 СК України .

З пояснень свідків вбачається, що про обставини по спору, а саме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню сина, їм відомо зі слів позивачки.

Відповідач проживає на тимчасово окупованій російською федерацією території України, Попаснянській територіальній громаді, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309.

Довідка №163 від 09.11.2022 видана Комунальною установою «Попаснянський ліцей №1» про те, що дитина ОСОБА_4 навчається в четвертому класі КУ «Попаснянський ліцей №1» і його батько не бере участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори й заходи для батьків та дітей, на думку суду не може бути беззаперечним доказом на підтвердження позовних вимог, оскільки судом встановлено і не заперечується позивачкою, що син проходить навчання дистанційно, і з 18.04.2022 проживає в м. Миргород відповідно до довідки №1632- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.14,15).

Доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, доказів стану здоров`я відповідача по справі ОСОБА_3 , як платника аліментів, та доказів стану здоров`я та матеріального становища позивача по справі ОСОБА_2 , як стягувача, а також доказів перебування на утриманні у відповідача непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів - сторони суду не надали та не повідомили.

Разом з тим, відповідач, як батько дитини, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, дитина проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, тому підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь держави 992 гривні 40 копійок судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 180-182 СК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ( одна четверта ) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача омісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Попасна, Луганської область, рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп не встановлено, остання відома адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування , місцезнаходження вул. Незалежності, 17, м. Миргород, Полтавська область. .

Повне судове рішення складене 23 лютого 2023 року

Суддя: В. М. Куцин