Номер провадження 2/754/1541/23 Справа №754/9293/22
17 березня 2023 року м.Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Якименко А.І.
за участю представника позивача Бакуліна О.Ю.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни 20.12.2022 до суду надійшло належним чином завірені копії документів.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Бакулін О.Ю. в судове засідання 09.03.2023 не з'явився. Подав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 09.03.2023 не з'явилась. Про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Поштова кореспонденція направлялась за адресою зазначеною в позовній заяві, яка є адресою реєстрації та проживання відповідача, що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ( АДРЕСА_2 ).
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання 09.03.2023 не з'явилась. Про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Поштова кореспонденція направлялась за адресою зазначеною в позовній заяв ( АДРЕСА_3 ).
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання 09.03.2023 не з'явилась. Про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Поштова кореспонденція направлялась за адресою зазначеною в позовній заяв ( АДРЕСА_4 ).
Відповідачем та третіми особами у встановлений законом строк до суду не подано заяв/клопотань або пояснень щодо предмету спору та не подано відзиву на позовну заяву.
Отже суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачів, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.
Відповідно до п 1.2. Договору купівлі-продажу від 17.06.2021 земельна ділянка, що продається належить продавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 132373, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), Акт зареєстровано в реєстрі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 24/07-02 від 24.07.2009
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Разом з тим відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.
Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України. Під час розгляду спорів про витребування майна суди мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК України, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.
У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею.
Задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.
В подальшому вищезазначена земельна ділянка за вiдсутністю правової підстави була перепродана, новим власником якої стала ОСОБА_5 , яка в свою чергу перепродала земельну ділянку ОСОБА_3 .
У цій справі земельна ділянка вибула з володіння ОСОБА_2 поза його волею, без укладення ним у встановленому законом порядку договору про розпорядження своєю власністю, що є підставою для витребування земельної ділянки від останнього набувача - ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що вимоги ОСОБА_2 про витребування спірної земельної ділянки на його користь від ОСОБА_3 підлягають задоволенню.
Також слід зазначити, що ОСОБА_3 не позбавлена можливості відновити свої права на підставі статті 661 ЦК України шляхом пред`явлення майнових вимог до продавця спірної земельної ділянки.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим та доведеними.
Відповідно до статті 133, 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю судові втирати в розмірі 9600,36грн покладається на відповідача.
Керуючись Конституцією України, статтями 11, 202, 203, 215, 319, 330, 387, 388, 655, 657, 661 ЦК України, статтями 5, 7, 10, 12, 76-81, 102, 110, 133, 141, 263 - 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 9600,36грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , дата народження відсутня в матеріалах справи, ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , адреса реєстрації/проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 , адреса реєстрації/проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2023 у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко