ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1458/21 Номер провадження 22-ц/814/2195/23Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересованої особи Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив суд встановити юридичний факт проживання однієї сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 без шлюбу у період з 13.12.2006 року по 01.12.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 без шлюбу за вказаною вище адресою, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (дружина) померла, у відповідності до свідоцтва. При житті дружина проживала у неприватизованій квартирі АДРЕСА_2 , яку вона отримала за Ордером на житлове приміщення № 209 від 17.04.1989 р., виданого Виконавчим комітетом Комсомольської ради народних депутатів Полтавської області, яку вона отримала з тодішнім своїм чоловіком ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 , донькою від першого шлюбу ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.06.1994 року, актовий запис №227, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.09.2020 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно із розпорядженням Міського голови м. Горішні Плавні від 18.11.2020 року №256-р «Про відмову у погодженні реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_5 », ОСОБА_5 відмовлено у погодженні реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з втратою права користування жилим приміщенням.

Заявник залишився проживати один у квартирі, та не може вважатись її наймачем, членом сім`ї наймача та укладати від свого імені, як договори з комунальними установами, оскільки, не є зареєстрованим чоловіком померлої дружини. Крім того, від встановлення даного факту, залежить його подальше право на користування вказаним житлом, як члена сім`ї наймача, оскільки в іншому випадку він може бути виселений, як особа, яка такого права не набула.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 вересня 2022 року та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необ`єктивним.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.12.2019 року у справі №466/3769/16, від 27.02.2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11.12.2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 24.01.2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 08.12.2021 року у справі №531/295/19, в яких вказано, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документ, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наступним доказам у справі: поквартирна картка, з якої вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 13.12.2006 року як піднаймач та довідці Сектора з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Житлового фонду Департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньплавнівської міської ради Полтавської області від 27.10.2020 року №20-22/11196 від 27.11.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є зареєстрованим за вказаною адресою і на час подання заяви.

Скаржник вважає, що місцевий суд помилково не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили, що він із покійною ОСОБА_2 проживали разом до її смерті як чоловік і дружина, вели спільне господарство та забезпечували свій спільний добробут власними коштами.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи був присутній представник зацікавленої особи, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи в судове засідання не з`явилися..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , як чоловік та жінка, виконували спільні сімейні обов`язки у період з 13.12.2006 до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, факт чого підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 12.12.2013 року.

При житті ОСОБА_2 проживала у неприватизованій квартирі за вказаною вище адресою, яку вона отримала за Ордером на житлове приміщення № 209 від 17.04.1989 р., виданого Виконавчим комітетом Комсомольської ради народних депутатів Полтавської області, яка отримала 3 тодішнім своїм чоловіком ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 , донькою від першого шлюбу ОСОБА_5

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 16.06.1994 року, актовий запис № 227).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 21.09.2020 року, актовий запис №454).

ОСОБА_5 , втратила право на проживання у вказаній квартирі, що підтверджується Розпорядженням Міського голови м. Горішні Плавні від 18.11.2020 р. за № 256 «Про відмову у погодженні реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_5 ».

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 20-22/11196 від 27.10.2020, виданої ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї/зареєстрованих/входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усього одна особа.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , виходив з того, що встановлення даного факту заявнику потрібно для вирішення в подальшому питань пов`язаних з встановлення режиму власності спільно нажитого майна заявника та ОСОБА_2 та його поділу. Рішення мотивовано тим, що реєстрація місця проживання заявника не є ні головним, ні обов`язковим доказом обставин (фактів), що обґрунтовують позовні вимоги.

У матеріалах справи відсутні докази того, що у період, зазначений у позовних вимогах з 13.12.2006 до 01.12.2013 року заявник не перебував у офіційному шлюбі (шлюбах). При цьому, на думку місцевого суду, показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не можуть бути визначальними у встановленні судом факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу у період з 13.12.2006 по 01.12.2013 року за вказаною вище адресою.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

При цьому, законодавством не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Виходячи з доводів наведених заявником, на обґрунтування необхідності останньому встановлення заявленого факту, суд першої інстанції повинен був проводити оцінку доказів, не з призми правовідносин врегульованих ст.ст. 60,61,74 СК України, а виходячи з положень норм житлового права, якими врегульовано питання виникнення, зміна та припинення права на користування житловим приміщенням.

За вказаних обставин, в такому випадку для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю осіб без шлюбу, до уваги беруться всі поданні докази, які підтверджують: умови на яких особа, була вселена до житла; характер проживання (постійного або тимчасового) заявника з наймачем жилого приміщення осіб; наявність у останніх взаємних прав і обов`язків; пов`язаність даних осіб спільним побутом; ведення заявником з наймачем спільного господарства або відсутності ведення такого господарства; тривалості часу їх проживання.

Оцінкою наданих заявником доказів, встановлено, що заявником підтверджено: що останній був вселений до житла ОСОБА_2 після смерті чоловіка останньої, за згодою всіх членів сім`ї, який проживали на той час, з реєстрацією місця проживання у вказаній квартирі. Для заявника вказана квартира була постійним місцем проживання з моменту вселення і до моменту звернення до суду, тобто протягом тривалого часу, який становить майже 15 років. Протягом вказано часу, зацікавлена особа, яка є власником квартири, вказаних вище фактів не оспорювала. З моменту вселення і до моменту смерті ОСОБА_2 , заявник та наймач проживали як чоловік та дружина, будучи однолітками. Між останніми малися взаємні права та обов`язки, спільний побут nа ведення спільного господарства.

Зацікавленою особою вказані факти не спростовано, лише надано заперечення в яких вказано на недостатність поданих заявником доказів для встановлення заявленого факту.

Висновки суду, щодо не достатності, як доказу, пояснень свідків у судовому засіданні, на думку колегії, є необґрунтованими, оскільки документально підтверджені заявником факти та пояснення свідків узгоджуються між собою та не протирічать один одному. А зважаючи, що свідки є незацікавленими особами, їх пояснення в сукупності з письмовими доказами, дають можливість встановити дійсність факту, заяву про встановлення якого подано ОСОБА_1 .

За таких обставин, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання його однією сім`єю з ОСОБА_2 без шлюбу, що передбачено п.5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України

Таким чином, суд першої інстанції не дав належну оцінку обставинам справи та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вказаної вище заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 вересня 2022 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 без шлюбу у період з 13.12.2006 року по 01.12.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 22 лютого 2023 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.А. Гальонкін _________________ О.Ю. Кузнєцова