Ухвала

10 січня 2023 року

м. Київ

справа № 932/2081/21

провадження № 61-402cк23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2022 року у складі судді: Кондрашова І. А., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Биліни Т. І., Петешенкової М. Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал») про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив стягнути з КП «Дніпроводоканал» на свою користь моральну шкоду, заподіяну неправомірною бездіяльністю у розмірі визначеному судом на свій розсуд відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України з урахуванням вимог розумності та справедливості; визнати право ОСОБА_1 на оплату готівкою послуг і оплату їх безпосередньо особисто КП «Дніпроводоканал» через касу підприємства; зобов`язати КП «Дніпроводоканал» повідомити ОСОБА_1 інформацію про те, в якому місці розташована каса, в якій він може сплатити за послуги та в які дні та часи вона працює.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

04 січня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року справу № 932/2081/21 на підставі статті 19 ЦПК України визнано малозначною.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес для всіх пересічних громадян та має виняткове значення для позивача, оскільки суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норми права, викладених у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, а також суд відмовивши у задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачем права на оплату послуг готівкою, фактично вилучили з статті 99 Конституції України норму про те, що грошовою одиницею України є гривня і таке їх рішення має виняткове значення для позивача та має значний суспільний інтерес, бо ставить під сумнів спроможність гривні бути єдиним законним платіжним засобом. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для позивача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков