ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Боштенко В.Ю.

за участі: представника відповідача - адвоката Колосова А.В., представника відповідача - адвоката Зеленського О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року , ухваленого у складі головуючого судді Власенко М.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Маніту», Товариства з обмеженою відповідальністю « Кей-Колект» , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус ХМНО Вахрушева Ольга Олександрівна , про визнання договорів недійсними

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ТОВ «ФК «Маніту»,ТОВ «Кей-Колект», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева О. О., в якому просить:

визнати недійсним договір відступлення прав вимоги № 02/07/2021-3 від 02 липня 2021року, укладений між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «ФК «Маніту» щодо відступлення права грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк»;

визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 02 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «ФК «Маніту», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О. О., реєстр. № 479, щодо відступлення права за Договором іпотеки від 26 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грішаковою О. В., зареєстрований в реєстрі за № 10561.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2021 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна, про визнання договорів недійсними відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

Апелянт посилався на те, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є , по перше, наявність спору про право цивільне ( справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило , фізична особа).

Так, в даній справі стороною основного зобов`язання є фізична особа позивач ОСОБА_1 .

Скаржник наголошує, що він звернувся до суду за захистом свого особистого майнового права , тобто , права приватної власності на квартиру , яка є предметом іпотеки за зобов`язанням ,яке виникло на підставі договорів про надання споживчого кредиту та договору іпотеки , за яким стороною є позивач фізична особа.

З огляду на що, апелянт просить скасувати ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року , та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, ч.1 ст.2, ч.1 ст.20, ч.1 ст.45, ст.175 ГПК України та дійшов висновку про те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив, що вирішення спору відноситься до юрисдикції господарських судів з огляду на наявність спору щодо договору, який випливає із правовідносин господарського характеру та між суб`єктами господарювання.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім спорів, що здійснюються в порядку іншого судочинства.

Відповідно до абз.1, 2 п.3 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Так, зазначеною нормою передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

За змістом ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено частиною першою статті 20 ГПК України.

Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання(аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 753/12916/15-ц).

За правилом пункту 1 частини першоїстатті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тобто у разі заміни у зобов`язанні кредитора відбувається зміна такого правовідношення у визначенні уповноваженої особи: новий кредитор змінює собою особу попереднього кредитора.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання договору між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «ФК «Маніту» від 02 липня 2021 року №02/07/2021-3 про відступлення права грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 26 жовтня 2007 року , укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», а також договору відступлення права вимоги від 02 липня 2021 року укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «ФК «Маніту» , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О., реєстр. №479, щодо відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 26 жовтня 2007 року , укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грішаковою О.В. , зареєстрований в реєстрі за №10561.

Отже, ОСОБА_1 пов`язувався захист прав та охоронюваного законного інтересу із правовідносинами з договору між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «ФК «Маніту» від 02 липня 2021 року №02/07/2021-3 про відступлення права вимоги щодо договору між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» споживчого кредиту від 26 жовтня 2007 року №0 та правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання.

Правильним є висновок місцевого суду про те, позивач звернувся до місцевого суду з вимогами про вирішення спору між суб`єктами господарювання та здійснення господарської діяльності не зважаючи на те, що стороною правочину є фізична особа.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України».

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відтак, з аналізу п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України слідує, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та,

2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відтак, стороною у господарському процесі може бути і фізична особа, яка не є підприємцем.

У такому разі висновки суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає вирішенню у господарському суді відповідають обставинам справи та узгоджуються із практикою Верховного Суду.

Відтак колегія суддів вважає , що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А. Лобов