РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2023 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
за участю секретаря судових засідань- Мордухович К.Г.,
ВСТАНОВИВ:
19.10.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка в процесі розгляду справи була уточнена, до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства Оборони України, третя особа Харківська міська рада, в якій позивачі просять суд: зобов`язати відповідача подати до Харківської міської ради клопотання з належними документами про виключення із числа житлового житла двох кімнат №№ 2,3 загальною площею 23, 0 кв. м. у квартирі АДРЕСА_2 , стягнути судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що 05.08.2020 ними до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства Оборони України подано заяву з проханням звернутись до Харківської міської ради з клопотання та належними документами про виключення із числа житлового житла двох кімнат №№ 2,3 загальною площею 23, 0 кв. м. у квартирі АДРЕСА_2 . Листом від 21.09.2020 №4476 відмовлено в задоволенні їх заяви з підстав порушення Бюджетного кодексу України в частині не цільового використання бюджетних коштів. Вважають таке рішення незаконним та таким, що порушує їх житлові права. Вказали, що з липня 2006 року ОСОБА_1 працювала на різних посадах, не пов`язаних з проходженням військової служби у військовій частині ВЧ НОМЕР_3 . 12.03.2007 між ОСОБА_1 та начальником ВЧ НОМЕР_3 укладено договір про користування службовим житлом-2 кімнат в квартирі АДРЕСА_2 . Вказала, що 04.04.2007 року ОСОБА_1 надано ордер № 338 серії 07 на сім?ю з 2 чоловік, що складалась з позивача ОСОБА_1 та позивача-2 ОСОБА_2 на право зайняття 2 кімнат жилою площею 23.0 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 , що включені до числа службових на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради від 02.09.1986 poкy № 324/5. 30.07.2011 року відповідно до директиви Міністра оборони України №Д-322/1/*6 військову частину НОМЕР_4 12 розформовано. 30.12.2011 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 віл 23.11.2011
року № 214 позивача ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв?язку із скороченням штату працівників ( п. 1 ст. 40 КЗпП України). У 2012-2013 роках з метою подальшої приватизації вказаного житла позивач ОСОБА_1 неодноразово усно та письмово зверталась до відповідача з проханням клопотати перед виконавчим комітетом ХМР щодо виключення вказаного житла з числа службового. Однак відповідачем відмовлено позивачу ОСОБА_1 у зв?язку з прийняттям рішення Міністра Оборони України щодо припинення практики виключення житлових приміщень з числа службових в ЗС України, що підтверджується відповідно заявою від 24.04.2013 року та листом від 29.04.2013 року № 1646. Посилались на те, що на даний час позивачі та малолітня донька позивача 1 ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають у вказаному службовому житлі, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 03.08.2020 року. 03.08.2020 року направлено адвокатський запит до Міністра оборони України з проханням надати копію директиви Міністра оборони України № Д-322/1/*6 щодо розформування військової частини НОМЕР_3 . Листом від 17.08.2020 року на адвокатський запит повідомлено, що вказана директива на зберігання до архіву не надходила, що унеможливлює її надання до суду в якості доказу. 12.03.2020 року направлено адвокатський запит до Адміністрації Індустріального району ХМР щодо надання відомостей стосовного статусу вказаного житла. 3 листа від 19.03.2020 року № 03.02.01-477/0/156-20 на адвокатський запит вбачається, що розгляд відповідного питання покладається на Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства ХМР. 23.04.2020 року направлено адвокатський запит до Департаменту житлового господарства ХМР шодо надання відомостей стосовного статусу вказаного житла. 3 листа віл 26.03.2020 року No 1102/0/90-20 на адвокатський запит вбачається, що з питання надання документів необхідно звернутись до Харківського міського голови. 06.04.2020 рок направлено адвокатський запит до Харківського міського голови щодо надання відомостей стосовного статусу вказаного житла. 3 листа від 14.04.2020 року № 2821/9-20 на адвокатський запит вбачається, що рішення, на підставі якого зазначене житло включено до числа службового на зберіганні в Архівному відділі не виявлено, оскільки воно відноситься до КЕВ м. Харкова та додано копію рішення Київської районної ради від 03.04.2007 року № 78/2 та протокол засідання районної житлової комісії № 11. 19.06.2020 року направлено адвокатський запит до КЕВ м. Харкова з проханням надати відомості щодо статусу вказаного житла. 3 листа від 26.06.2020 року N° 2798 на адвокатський запит вбачається, що житло включено до числа службового Міністерства оборони, також зазначено, що порядок надання службової житлової площі, підстави для виключення з числа службової в Міністерстві оборони України визначено Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018 року, окремими розпорядженнями Міністра оборони та керівними документами, які діють у сфері забезпечення житлом. Виключення житлового приміщення з числа службового працівниками ЗС України зазначеною інструкцією та іншими НПА в Міністерстві Оборони України не передбачено. Питання забезпечення житлом працівників 3С України врегульовувалось Галузевими угодами між Міністерством оборони України та Центральним комітетом Всеукраїнської профспілки працівників 3С України, які станом на 2020 рік не укладалися. Міністерству оборони України з державного бюджету України виділяються кошти на будівництво (придбання) житла лише для військовослужбовців ЗСУ. 05.08.2020 року вони звернулись до відповідача з заявою щодо звернення подання з належним чином оформленим клопотанням до Харківської міської ради про виключення із числа службових двох кімнат №2,3 загального площею 23,0 кв.м. у АДРЕСА_2 . 05.10.2020 року отримано лист від 21.09.2020 року № 4476 на адвокатський запит, яким відповідач надав лист-відповідь від 26.06.2020 року № 2798, тим самим фактично відмовивши у задоволенні заяви, оскільки зі змісту вказаного листа вбачається, що забезпечення працівників жилими приміщеннями для постійного проживання, шляхом виключення його з числа службового призведе до порушення Бюджетного кодексу України в частині не цільового використання бюджетних коштів.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Божко В.В. від 27.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Божко В.В. від 26.01.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи Міністерство оборони України.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Божко В.В. від 21.04.2021 закрито підготовче провадження у справі.
21.09.2021 цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В.
08.12.2020 від представника третьої особи Харківської міської ради надійшли письмові пояснення, в яких представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник зазначив, що рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 №7/15 затверджено структуру виконавчих органів ХМР, у тому числі створено управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства ХМР. Згідно до інформації Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства ХМР від 24.11.2020 №1681/02/223-20-6980/0/232-20 та відповідно до положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, колу в установленому порядку воно виключено з числа службових. На теперішній час клопотання з питань виключення 2 кімнат жилою площею 23.0 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 до Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства ХМР не надходило. 04.04.2007 позивачу ОСОБА_1 надано ордер №338 серії 07 на сім?ю з 2 чоловік, що складалась з позивача ОСОБА_1 та позивача-2 ОСОБА_2 на право зайняття 2 кімнат жилою площею 23.0 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 , що включені до числа службових на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради від 02.09.1986 poкy № 324/5. Вищевказане житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (надалі - КЕВ м. Харків) є державною установою, створеною Міністерством оборони України з метою забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, керівництва квартирно-експлуатаційними службами у зоні його відповідальності з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, розвитку системи технічної експлуатації казарменно-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності. КЕВ м. Харків у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, іншими нормативно- правовими актами і являється структурним підрозділом Міністерства оборони України. Зокрема, питання, що стало предметом даного судового розгляду, а саме: виключення житла з числа службових, регулюється наступними нормативно-правовими актами: Законом України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР», затвердженим постановою Ради Міністрів України від 04.02.1988 р. № 37, постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 р. № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», «Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018 р.(далі - Інструкція). Вказана «Інструкція» регламентує порядок вирішення питання, яке є предметом даного судового розгляду. Вказали, що такий спосіб як зобов`язання особи вчинити певні дії може бути застосований судом лише у разі, коли такий обов`язок покладений на відповідача в силу приписів чинного законодавства, а у тому випадку коли вчинення чи не вчинення певних дій є правом певної особи, зобов`язання даної особи до вчинення або не вчинення дії, що є її правом, не є належним способом захисту відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України.
18.12.2020 від представника відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства Оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник зазначив, що спірна квартира належить до числа службових на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів від 02.09.1986, р.№324/5V, ордером №338 серія 07 від 04.07.2007, а також договору про користування службовим житлом від 12.03.2007. Між ВЧ НОМЕР_3 та ОСОБА_1 12.03.2007 було укладено Договір про користування службовим житлом. Відповідно до п. 2 Договору, працівник ЗСУ ОСОБА_1 зобов?язується: використовувати службове житло винятково за його прямим призначенням і точно виконувати чинні правила житлового законодавства України; проводити у відповідності з чинними правилами житлового законодавства України, за свій рахунок, поточний ремонт закріпленої за ним житлової площі; через припинення дії цього Договору звільнити і повернути інституту службове житло, звільнене від речей повністю, справним і в такому ж стані, в якому воно було отримане з урахуванням встановлених норм зносу. При цьому, Договором передбачено, що Договір дійсний на весь період праці в МО України. Як зазначає Позивач у позові, та як підтверджується наявними в матеріалах документами, позивач ОСОБА_1 припинила трудові відносини з ВЧ НОМЕР_3 у 2011році, а отже в той час позивачі зобов`язані були звільнити спірне житло. Невиконання обов`язку передбаченого договором вказує, що позивачі використовують вищевказану квартиру самовільно, всупереч порядку, визначеному сторонами, а тому позивач не має права ініціювати перед іншими особами вчинити будь- які дії відносно такого житла. Також вказали, що чинним законодавством, яким регулюються житлові відносини у Міністерстві оборони України, передбачено поліпшення житлових умов лише військовослужбовців. відповідно до п. 1 ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий статус віськовослужбовців та членів їх сімей» - держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим Кодексом УРСР, іншими законами, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Саме постановою Кабінету Міністрів України No 1081 від 03.08.2006 р. затверджено «Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», де в п. 32 зазначено: військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). У відповідності до п. 10 розділу 7 наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (далі Інструкція) військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров?я. віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для
постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. П. 1 розділу 7 вищевказаної Інструкції передбачає, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилими приміщеннями згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік.Тобто, обов?язковими підставами для розгляду питання щодо виключення квартири з числа службової та забезпечення нею дня постійного проживання є наявність статусу військовослужбовця, наявність вислуги на військовій службі 20 років і більше, та перебування на обліку. До матеріалів справи позивачем додається довідки №5879 від 01.12.2020 та №5880 від 01.12.2020, відповідно до яких позивачі не перебувають на квартирному обліку. Оскільки позивачі не відповідають критеріями визначеним Законом, вони не можуть розраховувати на виключення займаного ними житла з числа службового. Відповідно до Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м.Харків, відповідач є державною установою, яка створена Міністерством оборони України. Установа призначена для забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ у межах його відповідальності з питань казармено-житлового фонду та комунальних споруд, забезпечення розквартирування для підтримання військ (сил) у високій бойовій та мобілізаційній готовності, реалізації державної політики щодо забезпечення житлом військовослужбовців Збройних Сил України, осіб, звільнених з Військової служби в запас або відставку, членів їх сімей, які мають право на отримання житла за рахунок Міністерства оборони України. Відтак, основним призначенням КЕВ м. Харків є господарська діяльність, виконання директив, наказів Міністерства оборони, що стосується військовослужбовців та дотримання їх гарантій у сфері забезпечення житлом. На сьогоднішній день в відповідача, та в Міністерства оборони України в цілому, не відпала потреба у службовому житлі, яке перебуває у користування Позивачів, а тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.
20.05.2021 до суду надійшли пояснення третьої особи Міністерства оборони України в яких представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції по справі, МО України посилається на те, що згідно з абзацом першим пункту 3.5 Інструкції для виключення квартир із числа службових на підставі наказу начальника гарнізону про визначення кількості службових житлових приміщень та житлових приміщень для постійного проживання в гарнізоні начальником гарнізону за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району направляються листи до сільських, селищних, міських, районних у місті (у разі їх створення) рад (відповідних державних адміністрацій) про включення (виключення) квартири до (із) числа службових. До листа щодо виключення квартир із числа службових обов`язково додається відповідний протокол засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України. Для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї. Підготовка документів для розгляду на Комісії з контролю за розподілом жилого приміщення у гарнізонах Збройних Сил України лизання виключення квартири з числа службових та надання її військовослужбовцю для постійного проживання здійснюється відповідно до вимог розділу IV цієї Інструкції. Третя особа зазначає, що виключення квартири з числа службових здійснюється відповідно сільською, селищною, міською, районною в місті (у разі їх створення) радою (відповідною державною адміністрацією), яка видала відповідний ордер на житло, в установленому Інструкцією порядку. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому використанні. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщенням робітників та службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Позивачі не надали жодних доказів того, що відпала потреба у використанні двох службових кімнат 2,3 за адресою: АДРЕСА_1 як підстави виключення житлового приміщення з числа службових. Крім того, як вбачається з матеріалів справи , позивачі навіть не перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (квартирна черга). Більш того, відповідно до договору про користування службовим житлом від 12.03.2007, який було укладено між ВЧ НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , остання зобов`язалась звільнити та повернути займане службове приміщення у разі припинення дії цього договору. Дія договору була припинена в 2011 році, у зв`язку з чим позивачі не виконали своїх зобов`язань за договором та продовжують проживати, порушуючи законні права та інтереси КЕВ м.Харків.
Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином. Від позивачів в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутністю, вимог позовної заяви просили задовольнити. Від представника третьої особи Міністерства оборони України надійшла заява про проведення розгляду справи за їх відсутністю, в задоволенні позову просили відмовити.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено наступні обставини та правовідносини.
Судом встановлено, що 12.03.2007 між ОСОБА_4 та начальником ВЧ НОМЕР_3 укладено договір про користування службовим житлом-2 кімнат в квартирі АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 2 Договору, працівник Збройних Сил України ОСОБА_1 зобов?язується: використовувати службове житло винятково за його прямим призначенням і точно виконувати чинні правила житлового законодавства України; проводити у відповідності з чинними правилами житлового законодавства України, за свій рахунок, поточний ремонт закріпленої за ним житлової площі; через припинення дії цього Договору звільнити і повернути інституту службове житло, звільнене від речей повністю, справним і в такому ж стані, в якому воно було отримане з урахуванням встановлених норм зносу.
Договором передбачено, що Договір дійсний на весь період праці в Міністерстві Оборони України.
Вказане також підтверджується відомостями з трудової крижки позивача та довідкою ВЧ НОМЕР_5 від 16.05.2012, з якої вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працювала у ВЧ НОМЕР_3 .
04.04.2007 року ОСОБА_1 надано ордер № 338 серії 07 на сім?ю з 2 чоловік, що складалась з позивача ОСОБА_1 та позивача-2 ОСОБА_2 на право зайняття 2 кімнат жилою площею 23.0 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 , що включені до числа службових на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради від 02.09.1986 poкy № 324/5.
30.07.2011 року відповідно до директиви Міністра оборони України №Д-322/1/*6 військову частину НОМЕР_4 12 розформовано. 30.12.2011 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 віл 23.11.2011
30.11.2011 року на підставі наказу № 214 позивача ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв?язку із скороченням штату працівників ( п. 1 ст. 40 КЗпП України).
Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстровані за вищезазначеною адресою, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова.
05.08.2020 ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства Оборони України подано заяву з проханням звернутись до Харківської міської ради з клопотання та належними документами про виключення із числа житлового житла двох кімнат №№ 2,3 загальною площею 23, 0 кв. м. у квартирі АДРЕСА_2 .
Листом від 21.09.2020 №4476 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 з підстав порушення Бюджетного кодексу України в частині не цільового використання бюджетних коштів.
Листом №2798 від 26.06.2020 щодо житлового питання КЕВ м. Харкова повідомив, що ОСОБА_4 на квартирному обліку в КЕВ м.Харків не перебуває.
Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - заборонено все, що прямо не дозволено законом, тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Відповідач є державною організацію Міністерства оборони України, відноситься до квартирно-експлуатаційних органів Збройних Сил України,що здійснюють квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин.
Відповідно до п. 1.3. Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом МО України № 448 від 13.09.2013 одним з основним завдань такого органу є участь в організації забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
За змістом положень статті 47 Конституції України, кожен має право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом.
Відповідно до пункту 2статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
За змістомст.118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(надалі - Закон № 2011-VII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Згідно зі ст. 12 Закону України № 2011-VII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12Закону № 2011-VII).
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року(надалі - Порядок).
Даним Порядком на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Пунктом 3 Порядку визначений один з чотирьох способів забезпечення військовослужбовця постійним житлом - надання йому житла виключеного з числа службового.
Пунктом 11 Порядку встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу».
Положеннями ст. 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Згідно п. 37 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених 11.12.1984 р. Постановою Ради Міністрів УРСР, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на квартирному обліку, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР, а також випадків надання жилих приміщень за рішенням Ради Міністрів СРСР і Ради Міністрів УРСР.
Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37 «Про службові жилі приміщення» (далі: Положення), жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Аналогічне положення також наведене у п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 №1081 (далі: Порядок).
Також відповідно п.7, п.11 Порядку військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.
Вищевказаний Порядок також визначає правила обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання.
Так, згідно п. 22, п. 23 Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).
Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, що встановлено п.24, п. 31 Порядку.
Також положення 32 Порядку передбачено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380(надалі - Інструкція), регламентовано процедуру виключення житла з числа службового.
Згідно п. 10 розділу VII Інструкції, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.
Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях житлової комісії військової частини слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих».
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на те, що позивачами не надано жодних доказів того, що відпала потреба у КЕВ м. Харкова або Міністерства оборони України у використанні двох службових кімнат 2,3 за адресою: АДРЕСА_1 як підстави виключення житлового приміщення з числа службових. Більш того, як вбачається з матеріалів справи, та не спростовано позивачами, останні навіть не перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (квартирна черга). Також, відповідно до договору про користування службовим житлом від 12.03.2007, який було укладено між ВЧ НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , остання зобов`язалась звільнити та повернути займане службове приміщення у разі припинення дії цього договору. Позивач ОСОБА_4 була звільнена 30.11.2011 року з ВЧ НОМЕР_3 , тобто дія договору про користування житлом була припинена ще в 2011 році. Доказів звернення з рапортом про зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, як і причин, що заважали цьому, позивачі не надали. Суд вважає відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства Оборони України, надану позивачам в зверненні до Харківської міської ради з клопотання та належними документами про виключення із числа житлового житла двох кімнат №№ 2,3 загальною площею 23, 0 кв. м. у квартирі АДРЕСА_2 законною та обґрунтованою, оскільки зняття з квартири статусу «службове житло» і надання ізольованого житлового приміщення для постійного проживання позивачам, які на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов не перебувають, суперечить вищенаведеним положенням законодавства.
У Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства Оборони України потреба у використанні житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 у якості службового не відпала, з числа житлових приміщень вищевказана квартира не виключена, відповідно, підстави виключення спірного житлового приміщення з числа службових відсутні.
З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу задоволення позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду, - підстави задоволення позову відсутні.
Також суд вважає, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки посади, які обіймала позивач ОСОБА_4 у ВЧ НОМЕР_5 не відносяться до публічної служби, що не оспорюється сторонами.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 12,13, 43, 49, 76-78, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 273, 352 ЦПК України суд, -
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя