Справа № 712/1710/23
Провадження № 2о/712/65/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - П`ятун Я.О.

за участю заявника ОСОБА_1 та її адвоката Траченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кривдником; видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 строком на шість місяців і застосувати до нього такі заходи тимчасового обмеження: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , входити та перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме за адресою АДРЕСА_2 та інших місць її відвідування; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися менше як 500 м. до її місця проживання, а саме за адресою АДРЕСА_2 та інших місць її перебування; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто і через третіх осіб розшукувати її, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; вказані заходи тимчасового обмеження щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одночасно застосувати для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ; направити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проходження програми для кривдників до Черкаського міського центру соціальних служб (м. Черкаси, вул. Благовісна, 170).

Вимоги мотивує, тим, що в 2017 році у неї склалися близькі стосунки із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через деякий час вони почали спільно проживати за адресою заявниці - АДРЕСА_2 . Їхні відносини не мали офіційного оформлення.

Вказала, що їхнє спільне проживання супроводжувалося непередбачуваними та безпідставними і неконтрольованими перепадами настрою ОСОБА_2 , які проявлялися у нервозності, люті, агресії щодо її поведінки та поведінки її сина. Однак, через його розповіді про пережиті в дитинстві психотравмувальні події, насильство та недбале ставлення до нього батьків, що сформували у ньому низьку самооцінку та відсутність рішучості щодо саморозвитку і досягнення успіху, їй було його шкода. З часом агресивна поведінка, лайливі вислови в її адресу та відверте фізичне насильство відносної сина почали частішати. Син боявся перебувати в квартирі з ОСОБА_2 через можливі безпідставні чіпляння, гноблення та побиття. Зазначила, що неодноразово приймала рішення припинити будь-які стосунки з ОСОБА_2 , однак через деякий час відновлювали стосунки. Проте, ОСОБА_2 свої обіцянки щодо загальноприйнятної і допустимої поведінки у стосунках знову порушував. Вказала, що ОСОБА_2 постійно її переслідує та погрожує, а взимку 2021 року та взимку 2023 року ОСОБА_2 її побив, та з цього приводу вона перебувала на стаціонарному лікуванні. За фактом побиття відносно ОСОБА_2 були внесені відомості до ЄРДР та розпочате досудове розслідування. Зазначила, що після пережитого травмую чого досвіду та отриманих травм, вона постійно відчуває головні болі, запаморочення, болі в спині, слабкість, безсоння, забудькуватість елементарних речей, панічні атаки. Вона постійно перебуває в стані очікування небезпеки, не може розслабитися. Наразі попри заблокування номерів телефону ОСОБА_2 у своїх мобільних пристроях, відчуває ризик застосування з його сторони насильства, можливий ризик повторення небезпеки для себе з його сторони, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.02.2023 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження.

Заявниця та її адвокат Траченко І.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справиналежним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та смс-повідомленням. Із заявами чи клопотаннями до суду не звертався.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним провести розгляд цивільної справи у даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України).

Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

Судом встановлено, що з ксерокопії паспорта заявниці слідує, що її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом із заявницею проживаєїїсин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначено в заяві, із 2017 року ОСОБА_1 почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З часом їхні стосунки почали погіршуватися, та, як вважає заявниця, ОСОБА_2 вчиняє психологічне, фізичне насильство в сім`ї проти неї та її сина.

З даного приводу у серпні 2018 року ОСОБА_1 зверталася до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

Згідно з Висновком про результати розгляду звернення (ЄО № 43803 від 09.08.2018 року) встановлено, що колишній співмешканець погрожував фізичною розправою заявниці та висловлювався в її бік нецензурною лексикою.У разі встановлення його місця знаходження він буде притягнений до відповідальності згідно чинного законодавства.

Крім того, ОСОБА_1 подано заяву до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про те, що 31.01.2021 близько 21 год. 40 хв. за адресою АДРЕСА_2 колишній співмешканець ОСОБА_2 , 1980 р.н., умисно побив її, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження. За даним фактом розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000196 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1337, ОСОБА_1 з 01.02.2021 по 05.02.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, дисторзія шийного відділу хребта, забій правої кисті та правого ліктя, больовий синдром.

Згідно з Висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/119 від 11.02.2021 року, у ОСОБА_1 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, забої з крововиливами м`яких тканин обличчя, правого ліктьового суглобу, правої кисті, лівого променево-зап`ясного суглобу. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З приводу подолання наслідків насильства, сприяння психосоціальній стабілізації ОСОБА_1 17.02.2021 року зверталася до Черкаського міського центру соціальних служб.

25.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області з приводу того, що близько 14 год. 50 хв. 25.01.2023 за адресою АДРЕСА_2 в результаті конфлікту з ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. За даним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 0000211 від 16.02.2023 та розпочате досудове розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно з Висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/101 від 02.02.2023 рокуу ОСОБА_1 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, крововиливом потиличної ділянки голови, крововиливи правого передпліччя, грудної клітки, лівого плеча, правої гомілки та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Загалом, як вбачається з Листа ЧРУП ГУНП в Черкаській області від 02.07.2021 року № 10523/46/04-2021, від ОСОБА_1 за період з 2019 по 2021 року надходили повідомлення стосовно неправомірних дій ОСОБА_2 , погрозами фізичної розправи та вбивством, а також пошкодження майна заявниці.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суду пояснили, що неодноразово були свідками того, як ОСОБА_2 нецензурно лаявся, погрожував заявниці фізичною розправою, застосовував до неї фізичну силу. З 2018 року ОСОБА_1 не може самостійно протистояти колишньому співмешканцеві. ОСОБА_2 у різний спосіб переслідує ОСОБА_1 , залякує та здійснює інші дії, спрямовані на обмеження її особистого простору. Свідок ОСОБА_3 повідомив, що є сином заявниці, намагається підтримати матір, проте ОСОБА_2 поводить себе агресивно і у відношенні до нього. Свідок ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_2 неодноразово їй погрожував та застосовував фізичну силу.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Частинами 2, 3, 4 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Надані заявницею в обґрунтування заявлених вимог докази безумовно вказують на вчинення ОСОБА_2 фізичного чи психологічного насильства стосовно заявниці ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 , 2004 року народження, в іншій частині заява не підлягає задоволенню, так як подруга заявниці ОСОБА_4 , у розумінні норм Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" не є родичкою заявниці або іншою особою, яка пов`язана з нею спільним побутом, має взаємні права та обов`язки.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , а тому наявні обґрунтовані ризики вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 1, 4 ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Вирішуючи вимоги заявниці ОСОБА_1 стосовно направлення її кривдника ОСОБА_2 до Черкаського місцевого центру соціальних служб для проходження програми для кривдників суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під програмою для кривдника слід розуміти комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, зокрема до виховання дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі жінок і чоловіків.

Як убачається з ч.2,8 ст. 26 зазначеного Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Передбачений Законом перелік заходів є вичерпним.

За правилами статті 39-1 КУпАП та 91-1 КК України програма для кривдників може застосовуватись до особи як в межах притягнення кривдника до адміністративної відповідальності, так і в межах притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, пов`язаний з домашнім насильством.

Отже, обов`язок пройти відповідний курс програми для кривдника законодавець пов`язує з розглядом справ про адміністративне або кримінального правопорушення, в результаті яких особа притягується до відповідного виду відповідальності за вчинення діяння, пов`язаного з домашнім насильством.

Проаналізувавши наведені норми законодавства, зважаючи на те, що під час розгляду справи про видачу обмежувального припису у порядку цивільного судочинства суд позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_2 такий обмежувальний захід як направлення на проходження програми для кривдників, подана ОСОБА_1 заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та керуючись ст.ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього наступні обов`язки, а саме:

1) заборони ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувати за адресою: АДРЕСА_2 на строк шість місяців;

2) заборони ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом шести місяців наближатися на відстань ближче п`ятсот метрів до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ;

3) заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом шести місяців з дня ухвалення рішення суду вести телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку, третіх осіб.

4) заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом шести місяців особисто та через третіх осіб переслідувати постраждалих ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Встановити строк обмежувального припису шість місяців.

В частині вимог стосовно направлення кривдника ОСОБА_2 до Черкаського місцевого центру соціальних служб для проходження програми для кривдників відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23.02.2023 року.

Суддя Т.Є. Троян