Справа № 484/4636/22
Провадження № 2/484/222/23
Рішення

іменем України

15.02.2023 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Максютенко О.А.

секретаря судового засідання Завірюха В.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування квартирою

встановив

У грудні 2022 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє законний представник адвокат Шалару О.І. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування квартирою.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири , позивачі отримали у спільну часткову власність квартиру, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 . Однак у даній квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 . Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає, договорів найму з позивачами не укладала, для позивачів є сторонньою особою, яка порушує їх права, як власників. Тому, на підставі ст. 381, 391 ЦК, ст.ст. 156, 157, 170 ЖК України просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою .

23.12.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній цивільній справі, справу призначено у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Про слухання справи сторони повідомленні належним чином. Заперечень, щодо позову відповідач не надала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності в розмірі часток позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчан А.С.

Так, позовна заява обґрунтована тим, що в належній позивачам квартирі була зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 . Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає, договорів найму з позивачами не укладали, для позивачів є сторонньою особою, тому порушує їх права, як власників.

Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно ч.1 ст. 383, 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1 ст. 156 ЖК УРСР). Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 статті 156 ЖК до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнаний інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть зним спільне господарство.

Виходячи з наведеного, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

При цьому, право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Тобто виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Водночас законом не передбачено перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності єпорушним.

Судом приймається до уваги той факт, що спірна квартира на даний час знаходиться у спільній частковій власності позивачів, а відповідач займає спірне приміщення без достатніх правових підстав, вона не є ні близьким родичем ні членом сім`ї позивача.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

З огляду на вказане, суд вважає що вимоги позивачів про визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 278-279 ЦПК України

ухвалив

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: н/в) про визнанняособи втратившою право користування квартирою - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.02.2023 року.

Суддя: