Справа № 204/8144/22
Провадження № 2/204/561/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
02 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мащук В.Ю.,
при секретарі Єрмак Д.О.,
за участю представника позивача адвоката Білогруд Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр Бастіон права» про визнання правочину недійсним,
У вересні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд:
- визнати договір про надання юридичних послуг № К-925 від 17.08.2021 року недійсним;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНИЙ ЦЕНТР БАСТІОН ПРАВА» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором грошові кошти в сумі 6 000 гривень;
- стягнути моральну шкоду з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНИЙ ЦЕНТР БАСТІОН ПРАВА» на користь ОСОБА_1 в розмірі 5 000 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась за юридичною допомогою до ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» для оформлення кадастрового номеру (розроблення технічної документації землеустрою), та надала копію державного акту про право власності на земельну ділянку. Під час бесіди позивачу пояснили, що юридичні послуги надають по попередній оплаті, тому позивач сплатила 500 гривень відразу. Позивача запевнили, що вона отримає бажані послуги в повному обсязі, та пообіцяли повне виконання робіт для досягнення цілей. Як саме буде надаватися юридична допомога їй не пояснили, повідомили, що справа потребує великої кількості роботи, і для її вирішення потрібно скласти документи. Після цього позивачу було надано для підписання договір № К-925 від 17.08.2021 року, та повідомлено про необхідність його підписання для того щоб раніше узгоджена робота була виконана. На цю вимогу Позивач повідомила що вона сліпа та не має змоги прочитати та попросила представника відповідача прочитати договір в голос, на що отримала відповідь, що даний договір укладений для виготовлення кадастрового номеру на земельну ділянку, та що вона зможе прочитати всі деталі вдома та підвели її руку до листа паперу де вона поставила підпис, та без зазначення прізвища та ініціалів, а в договорі маються рукописні прізвище та ініціали Позивач. Також позивачу пояснили, що для отримання бажаного результату, необхідно ще сплатити 5500 грн. на що вона погодилась, будучи впевненою, що Товариством здійснюються необхідні роботи. Зазначена сума була сплачена -19.08.2021р.
Після сплати коштів на питання позивача, коли очікувати виконання робіт, їй пояснили, що необхідно сплатити ще 6000 грн., оскільки це прописано в договорі № К-925, і також додали що далі їй самостійно необхідно буде звернутися до землевпорядної організації та замовити і оплатити технічну документацію з землеустрою.
Надалі Позивач звернулася до Центру надання безоплатної правової допомоги де спеціалістом їй було прочитано договір та пояснено його умови, які взагалі не відповідали тому що їй було повідомлено під час його нібито підписання.
21 вересня 2021 року позивач подала претензію до ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню», в якій просила усунути недоліки в договорі, і надати необхідну правову допомогу для вирішення її справи, а саме оформлення кадастрового номеру, зазначивши це в договорі. Зазначила, що договір позивач підписувала та без зазначення прізвища та ініціалів, а в договорі маються рукописні прізвище та ініціали Позивача, оскільки є інвалідом по зору. Просила у разі не можливості надати правову допомогу, розірвати договір та повернути кошти.
04 листопада 2021 року відповідач повідомив позивача, що між ТОВ «Юридичний центр Бастіон права» та ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» підписано договір № 15102021 про відступлення права вимоги та виконання зобов`язання від 15.10.2022 року . Та вимагає від позивача грошові кошти у розмірі 6000 гривень.
Позивач є інвалідом зору, а тому для укладення письмового правочину потребує спеціальної процедури. Позивач наполягає, що з відповідачем мала усну розмову стосовно надання правової допомоги з виготовлення кадастрового номеру, тобто умовою виконання договору є присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, договір позивач підписувала, але без зазначення прізвища та ініціалів, а в договорі маються рукописні прізвище та ініціали Позивача.
Позивач вважає, що Відповідач скориставшись безпорадністю позивача, ввівши її в оману, пообіцявши виготовити кадастровий номер, змусив, не маючи уявлення про умови договору підписати його, та безпідставно отримав від позивача грошові кошти у сумі 6000 грн., та поставили вимогу на оплату ще 6 000 грн., і тільки після цього пообіцяли підготувати зазначені в договорі документи, які в даному випадку є не потрібними взагалі, оскільки позивач є власником земельної ділянки, про що відповідачу було відомо. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду з позовом.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав.
Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, вислухавши в судовому засіданні представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 17 серпня 2021 року між ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання юридичних послуг № К-925, відповідно до умов якого ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» зобов`язалося за дорученням замовника надати юридичні послуги, зазначені у пункті 1.2 цього договору, для чого зобов`язався вчинити юридичні та інші пов`язані з ними дії в обсязі, обумовленому в цьому договорі.
Відповідно до п. 1.2 Договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: проект заяви до землевпорядника, проект заяви до житлової комісії, проект заяви до районної ради, проект заяви до міської ради, проект заяви до ДЗК, проект заяви до техніка, консультація.
Відповідно до п.п.2.1 Договору виконавець взяв на себе зобов`язання: надати юридичні послуги в повному обсязі, які встановлені договором, керуючись діючим законодавством; з моменту підписання договору, негайно приступити до правового аналізу ситуації, вивчити надані Замовником документи та відомості, здій снити підбір необхідних нормативно - правових актів, обрати найбільш оптимальний план для досягнення мети за цим договором; підготувати проекти документів, зазначених у п. 1.2. Договору, протягом 10 днів з моменту надання замовником необхідних відомостей і документів; після внесення 50% від вартості послуг; здійснити підготовку до видачі Проектів документів, зазначених у п. 1.2. договору, замовнику; безоплатно на вимогу заявника вносити корективи в підготовлені проекти документів, у випадку, якщо необхідність внесення таких корегувань була виявлена в результаті ознайомлення замовника із проектами документів.
Відповідно до п. 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (арк.с.7-8).
Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,268 га, по АДРЕСА_1 (арк.с.6).
21.09.2021 року ОСОБА_1 направлено на адресу ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню», у якій зазначила, що жоден вид юридичної допомоги, який зазначено в договорі, виконаний не був, ОСОБА_1 зверталася то Товариства з питання оформлення кадастрового номера на земельну ділянку, але даний вид послуги в договорі не зазначено. Договір № К-925 не відповідає дійсності, а отже вважається недійсним. Договір має дописи прізвища, ім`я та по батькові позивача, яка вона власноруч в договір не вносила, так як є інвалідом зору (арк.с.9,10).
Відповідно до відповіді ТОВ «Юридичний цент Бастіон права» від 04.11.2021 року за № 050 ОСОБА_1 повідомлено, що між ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» та ТОВ «Юридичний цент Бастіон права» підписаний Договір №15102021 про відступлення права вимоги та виконання зобов`язання від 15.10.2021 року.
З 15.10.2021 року згідно цього Договору №15102021 року Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги та обов`язок виконання зобов`язань, що належать Первісному кредиторові за Договорами про надання юридичних послуг згідно Додатку №1 до Договору №15102021 року.
З моменту підписання, Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржників належного виконання зобов`язань за Основними Договорами та бере на себе зобов`язання належного виконання (замість Первісного кредитора).
ОСОБА_1 проведена оплата в касу ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» в розмірі 6000 грн. З моменту підписання угоди, зі сторони виконавця були виконані всі умови договору, підготовлені документи, про що замовник поінформований, але відмовляється отримувати проекти документів.
ТОВ «Юридичний цент Бастіон права» просило ОСОБА_1 виконати умови договору та сплатити 6000 грн. (арк.с.11).
Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2022 року, яке міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр Бастіон права» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено. При цьому, рішенням встановлено, що позивачем не доведено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» надавалися юридичні послуги у відповідності із договором про надання юридичних послуг № К-925 від 17 серпня 2021 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» надавались юридичні послуги за Договором про надання юридичних послуг № К-925 від 17.08.2021 року, укладеним з відповідачкою.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 907 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 907 ЦК України положення цієї глави (глава 63) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язанням.
Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. А у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, а сторонами у справі не оспорено, що позивачкою на виконання вимог п. 4.1 вказаного договору сплачено відповідачу вартість юридичних послуг, визначених у п. 1.2 цього договору, у розмірі 6000 гривень.
Відповідно ст. 907 ЦК України визначено порядок розірвання договору про надання послуг. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Відповідно до ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша цієї статті). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина шоста цієї статті).
Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.
Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.
Відповідно до довідки до акта медико - соціальної експертної комісії Серії 12ААА № 064446 ОСОБА_1 є інвалідом по зору, потребує постійного догляду та помічі (арк.с.5).
Посилаючись на ст. 233 ЦК України, позивач зазначає, що є інвалідом зору, а тому вказана тяжка життєва обставин спонукала позивача укласти договір на невигідних для неї умовах, фактично укладаючи договір позивач, не розуміла, що підписувала.
Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.
Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася, при цьому для визнання такого правочину недійсним позивач повинен надати суду належні та допустимі докази, які свідчать про те, що: у особи, яка вчинила правочин, були наявні, тяжкі обставини; правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.
Необхідним критерієм для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених вище, є доведення нерозривного причино - наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин.
З наведеного вбачається, що позивач є інвалідом 1 групи по зору, та вказана обставина, а саме її стан здоров`я вплинув на те, що позивач в момент підписання договору, не була ознайомлена з умовами договору, а отже уклала договір на невигідних для себе умовах. Доказів на спростування вказаної обставини відповідачем не надано, як і не надано доказів виконання відповідачем взятих на себе за договором обов`язків, що також встановлено рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Виходячи з правового аналізу вказаних норм матеріального права, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що наявні підстави для визнання наведених позивачем підстав такими, що спонукали її на укладення спірного правочину як вчиненого під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах.
З метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд приходить до висновку про необхідність повернення сторін договору у первісний стан, оскільки оспорюваний договір не створив жодних юридичних наслідків.
Відповідно до п.1,п. 2 ч. 2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Відповідно до п. 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Так, матеріалами справи, підтверджено, що ОСОБА_1 були сплачені відповідачу кошти, за послуги, які фактично надані не були, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 , яка є інвалідом по зору, знаходячись в безпорадному стані, була вимушена докладати значних зусиль для відновлення порушеного права, у зв`язку з чим зазнала душевних переживань.
Виходячи з принципу розумності і справедливості суд вважає, що заявлена до відшкодування сума моральної шкоди у розмірі 5000 грн. не відповідає глибині і ступеню перенесених моральних страждань, а тому має бути зменшена до 3000 грн.
Таким чином, з мотивів, викладених у мотивувальній частині рішення, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення сума судового збору у розмірі 992, 40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16,23,526,610,612, 626,901,902,903, 203,205, 215, 229, 233 ЦК України, ст.ст.1-16, 28-32, 38-44, 57-63, 66, 79, 80, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 280, 282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр Бастіон права» про визнання правочину недійсним - задовольнити частково.
Визнати недійсним договір про надання юридичних послуг № К-925 від 17.08.2021 року, укладений між ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» та ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.Ю. Мащук