Справа № 588/1313/22
№ провадження 2/588/50/23
03.02.2023 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач у листопаді 2022 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що йому на підставі договору дарування на праві приватної власності належить будинок по АДРЕСА_1 . В будинку зареєстрований син позивача ОСОБА_4 , який фактично за вказаною адресою не проживає близько восьми років.
Відповідач не сплачує комунальні платежі. В утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Перешкод у користуванні житлом позивач не чинив.
Оскільки реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу в отриманні субсидії, він вимушений сплачувати надмірні комунальні послуги. ОСОБА_1 відомо, що син перебуває за кордоном, але де саме не знає, зв`язок з ним не підтримує.
Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Судовий розгляд 06 січня 2023 не відбувся у зв`язку з неявкою відповідача.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляд. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів.
Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу (далі ЖК) України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство (частина четвертої статті 156 ЖК України).
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 22.11.1988 року (а.с.3-4).
Відповідач є сином позивача та зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6, 8, 15).
Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду показали, що ОСОБА_4 є сином позивача, вже понад 8 років назад виїхав з України і з того часу не проживає по АДРЕСА_1 у будинку батька. Свідки вказали, що їм не відомо фактів чинення відповідачу перешкод у користуванні будинком або фактів прояву ним інтересу до цього житла, він його залишив за власним рішенням.
Ураховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач є членом сім`ї позивача, він не проживає у спірному житлі понад рік, поважних причин його не проживання в цьому будинку не установлено, поведінка відповідача свідчить про втрату ним інтересу до житлового приміщення, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою по АДРЕСА_1 .
За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Тростянецького районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.02.2023 року.

Сторони

Позивач

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 28.08.2014, адреса: АДРЕСА_1

Суддя М.В. Щербаченко