Справа № 639/975/23
Провадження № 2/639/800/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу № 639/975/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 02.03.2023 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 29.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1214; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , 2010 року народження, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

На обґрунтування позову зазначено, що 29.08.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1214.

Від шлюбу подружжя мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , 2010 року народження, який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

За період з 2021 по 2023 роки стосунки між подружжям погіршилися, сімейне життя не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на життя, у них відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги. Відповідач не проживає з родиною з початку 2021 року, спільне господарство не ведеться, єдиний бюджет відсутній.

Позивач зазначила, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить інтересам позивача та їх спільної дитини. Спори майнового характеру відсутні. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище - ОСОБА_4 .

Позивачем, як матір`ю дитини, здійснюються всі необхідні заходи щодо матеріального утримання дитини ОСОБА_3 та задля створення умов для фізичного та духовного розвитку дитини, у власності позивача наявне жиле нерухоме майно, наразі дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач надає матеріальну допомогу на дитину, але такі виплати мають нестабільний характер, в зв`язку з чим задля стабільного отримання грошових коштів на утримання дитини у визначеному судом розмірі, позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

03.03.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.17-18).

Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі, про що зазначила у письмовій заяві від 27.03.2023.

Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), просив розглянути справу без його участі, про що зазначив у поданій до суду 27.03.2023 заяві.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 29.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1214 зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_4 , дружини - ОСОБА_4 (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом з матір`ю - позивачем у справі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова, сформованої 02.03.2023 на запит суду (а.с.15).

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною першою ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, разом не проживають.

Згідно зі статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Оскільки позивач виявила бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати родину, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

За клопотанням позивача суд залишає їй шлюбне прізвище - ОСОБА_4 .

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено частинами 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Позивач відомостей про наявність та розмір свого доходу не надала та матеріали справи таких відомостей не містять.

Відповідач також відомостей про наявність та розмір свого доходу, наявність у праві власності майна та присуджених до стягнення аліментних зобов`язань на утримання інших осіб суду не надав та матеріали справи таких відомостей не містять. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання малолітнього сина на користь позивача.

За вказаних вище обставин, суд встановив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають повному задоволенню.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 02.03.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

При зверненні до суду з позовом позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 22 від 02.03.2023 (а.с.6).

Також, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 536,80 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% сплаченого нею судового збору, що становить 536,80 грн та в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1073 грн 60 коп.

Керуючись ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76, 81, 89, 131, 141, 200, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 430ЦПК України, ст. 104, 105, 110, 112, 113, 150, 155, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1214.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 шлюбне прізвище - ОСОБА_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 березня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Ново-Баварському районі міста Харкова Харківської області, , повернути ОСОБА_1 50% суми судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Оригінал квитанції № 22 від 02.03.2023 залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 27.03.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК