ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2012/2-811/11 Номер провадження 22-ц/814/689/23Головуючий у 1-й інстанції Труханович В.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Хіль Л.М.,

судді Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

секретар: Бродська В.О.,

за участі представника відповідача Вихрицького Р.П.,

розглянувши у відритому судовому засідання в режимі відеоконференції в м. Полтаві провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 січня 2011 року та на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 20 грудня 2021 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі Банк) звернулося до суду з вказаним позовом в якому просило стягнути з відповідача борг за кредитним договором у сумі 480 863,90 гривень, та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову вказувало, що ОСОБА_2 повністю припинив виконувати умови договору кредиту, внаслідок чого Відповідач має заборгованість перед Банком в сумі 480 863,90 гривень.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2011 року позовні вимоги ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 480 863,90 грн.

Вирішено питання судових витрат.

17 вересня 2021 року від представника АТ «Альфа-Банк» надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що Жовтневий районний суд м. Харкова 25 березня 2011 року видав виконавчі листи по справі №2811/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» боргу в сумі 480863, 90 гривень.

У Холодногірсько-Новобаварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження №28152640 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Украсоцбанк» заборгованості у сумі 480863, 90 гривень.

21 листопада 2019 року рішенням спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк», оформленим протоколом № 1/2019, затверджено нову редакцію статуту «Альфа-Банк». Відповідно до підпункту 2 пункту 1.2 статуту АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк».

03 грудня 2019 року до ЄДРЮОФОПГФ було внесено запис № 4002827 про припинення АТ «Укрсоцбанк».

Враховуючи зазначене вказувало, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 20 грудня 2021 року заяву АТ «Альфа-Банк», заінтересована особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 480 863, 90 гривень (чотириста вісімдесят тисяч вісімсот шістдесят три гривні дев`яносто копійок), вказавши в якості стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» .

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями їх в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 просив заочне рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, також просив ухвалу місцевого скасувати, а в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги на рішення суду вказує, що позивачем не доведено належними доказами заборгованості відповідача.

Вказує, що позивач повністю задовольнив свої вимоги реалізувавши з прилюдних торгів предмет іпотеки.

Зазначає, що реалізувавши предмет іпотеки з прилюдних торгів та отримавши від даного власника кошти позивач повністю задовольнив свої вимоги.

Зазначає, що наявне подвійне задоволення вимог позивача, а саме за рішенням суду, та як кредитора шляхом реалізації предмета іпотеки і отримання коштів від продажу предмета іпотеки.

В обгрунтування апеляційної скарги на ухвалу суду вказує, що належних та допустимих доказів того, що АТ «Альфа Банк» є правонаступником АТ Укрсоцбанк» позивачем не надано.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

Вказане узгоджується з правовою позицією ВС у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц.

В судовому засіданні ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_2 просив апеляційні скарги задовольнити, заочне рішення та ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог банку, а також в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 14.06.2007 року між АКБ „Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №839/3/27/38/7-246 відповідно якого позивач надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 80 000,00 дол. США, зі сплатою 13,0 відсотків річних річних з щомісячним погашенням основної заборгованості по 952,38 дол. США, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 10.06.2014 року.

Відповідно до умов кредитного договору (п.п. 3.3.7, 3.3.8), ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов`язань у визначений термін.

Місцевим судом також встановлено, що станом на 28.07.2010 року відповідачем більш ніж 60 днів порушені обов`язки встановлені п.3.3.7, 3.3.8. договору кредиту, у зв`язку із чим він повинен був протягом 1 дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф, пеню).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, відтак наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, а також судовіих витрат.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

В судовому засіданні в суді першої інстанції встановлено, що 14.06.2007 року між АКБ „Укрсоцбанк та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №839/3/27/38/7-246 відповідно якого позивач надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 80 000,00 дол. США, зі сплатою 13,0 відсотків річних річних з щомісячним погашенням основної заборгованості по 952,38 дол. США, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 10.06.2014 року.

Відповідно п.4.2. договору кредиту у разі несвоєчасного повернення кредиту та сплати відсотків відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі одного відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно п.4.3. договору кредиту у разі порушення відповідачем п.3.3.2-3.3.15 договору кредиту відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі трьох відсотків від суми кредиту, визначеного у п.1.1 цього договору, за кожний випадок .

Станом на 28.07.2010 відповідачем більш ніж 60 днів були порушені обов`язки встановлені п.3.3.7, 3.3.8 договору кредиту, у звёязку з чим він повинен був протягом 1 дня відповідно п.4.5 достроково погасити Кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Цей обов`язок відповідачем також невиконаний.

Відповідачем порушені п.3.3.7, 3.3.8, 3.3.9, договору кредиту та відповідно позивачем вірно розрахована сума штрафу з огляду на погоджені сторонами умови договору.

Таким чином місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Жовтневого районного суд м. Харкоава від 20 грудня 2021 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 480 863, 90 гривень, вказавши в якості стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (вул. Велика Васильківська, б. 100, м. Київ, 03150, Код , р/р НОМЕР_1 ).

Задовольняючи заяву та замінюючи сторону стягувача місцевий суд виходив з того, що згідно підпункту 2 пункту 1.2 статуту АТ «Альфа-Банк» створений у формі Акціонерного товариства та є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту, затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» були передані все майно, права та зобов`язання АТ «Укрсоцбанк».

Окрім того, згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, АТ «Альфа- Банк» () є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» (), яке в свою чергу реорганізовано 03.12.2019.

Оскільки підтверджено належними доказами, що правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа -Банк» то відповідно до ст. 442 ЦПК України, суд замінює таку сторону її правонаступником.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду з огляду на наступне.

За загальним правилом, суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Підставою для заміни сторони на правонаступника, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст.510 ЦК України).

Відповідно до ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Вказаного висновку дійшов і Верховний Суд у справі № 0417/7776/2012 у постанові від 16 червня 2021 року.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї з сторін заінтересована сторона має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони правонаступником.

Згідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа -Банк» то, товариство набуло всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Альфа -Банк» не підтвердило належними доказами своє правонаступництво не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного подвійного стягнення, а саме задоволення вимог кредитора шляхом реалізації премета іпотеки, а також винесення оскаржуваного рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не заслуговують на увагу, оскільки стягнення кредитної заборгованості за рішенням суду, яке не виконано, не позбавляє право кредитодавця звернути стягнення на предмет іпотеки.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №361/7543/17 (провадження №14-546цс19) .

За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судових рішень є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для скасування судових рішень суду першої інстанції, відповідачем не надано.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 січня 2011 року та ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук

Повний текст постанови складено 22.02.2023 року.