КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 199/484/21
провадження № 22-ц/824/5023/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Кошель К. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Куценко Юлії Михайлівни на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року в складі судді Машкевич К. В.,

встановив:

22.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року виконавчий напис №4879 від 31.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. Г. про звернення стягнення за кредитним договором №085/М/74-6 від 20.09.2006 з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 362 грн.

31.10.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Куценко Ю. М. звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати причини пропуску позивачем строку подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу поважними. Поновити позивачу строк на подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17 500 грн. Здійснити розгляд даної заяви за відсутності позивача та його представника.

Заява обґрунтована тим, що судом першої інстанції не вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Позивачем в позовній заяві було зазначено про те, що позивач очікує понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу 12 500 грн. Остаточно визначить розмір витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судом рішення з наданням протягом п`яти днів доказів на підтвердження розміру понесених позивачем витрат.

Рішення по справі винесено за відсутності позивача та його представника, а тому лише 24.10.2022 представником позивача в підсистемі «Електронний суд» було отримано його копію. Отже, останній день строку надання позивачем доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням приписів ч.3 ст. 124 ЦПК України - 31.10.2022.

На дату ухвалення рішення позивачем сплачено адвокату 17 000 грн (01.09.2021 - 2 500 грн; 10.12.2021 - 3 000 грн; 29.09.2022 - 3 000 грн; 31.10.2022 - 8 500 грн). Станом на дату подання цієї заяви позивач має ще сплатити адвокату винагороду у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року вказану заяву залишено без розгляду.

03.01.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Куценко Ю. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати причини пропуску позивачем строку подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу поважними та поновити вказаний строк. Скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Здійснити розгляд даної апеляційної скарги за відсутності позивача та його представника.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Посилається на те, що суд першої інстанції в ухвалі зазначає, що ст. 141 ЦПК України не передбачає можливості поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат, оскільки визначає такий строк подією, яка неминуче має настати.

Проте, в ч.8 ст. 141 ЦПК України встановлено строк для подання доказів розміру судових витрат, а не заяви про розподіл судових витрат. Своєчасне подання заяви про розподіл судових витрат є умовою для подання доказів після ухвалення рішення. Позивачем дотримано умову подання доказів після ухвалення рішення.

Положення ст.141 ЦПК України не передбачають неможливості поновлення строку для подання доказів розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Отже, відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України строк, встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України може бути поновлений судом. Проте, судом першої інстанції дане клопотання залишено без вирішення.

Зазначивши про те, що підстав для поновлення строку судом не встановлено, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначено про відмову позивачу у поновленні строку на подання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Нормами статті 270 ЦПК України не передбачено процесуального порядку залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Позивач не мав можливості передбачити, що саме 03.10.2022 судом буде ухвалено судове рішення у справі. Про ухвалення рішення представнику позивача стало відомо лише 24 жовтня 2022 року. Тільки після отримання рішення між позивачем та адвокатом 28 жовтня 2022 року було підписано акт приймання-передачі наданих послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ "Альфа-Банк", назву якого було змінено на АТ "Сенс Банк", просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає, що доводи представника позивача, що строк , передбачений ч.8 ст.141 ЦПК України, обраховується з моменту отримання учасником справи копії судового рішення, а не з моменту його ухвалення, є необґрунтованим.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Строки в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом ( статті 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом ( стаття 126 ЦПК України).

У відповідності до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причину його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія ( подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулась із відповідною заявою.

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, що унеможливлює розгляд судом питання розподілу судових витрат без поновлення цього строку.

Матеріалами справи встановлено, що в позовній заяві позивач зазначив, що очікує понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу.

18.08.2021 ОСОБА_1 подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій визначив, що орієнтовна сума судових витрат, які він очікує понести на професійну правничу допомогу, становить орієнтовно 12 500 грн, з остаточним визначенням розміру витрат за видами наданої у справі такої правової допомоги та їх кількістю.

01.06.2022 Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03 жовтня 2022 року 14 год. 30 хв.

30.09.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Куценко Ю. М. подала заява про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с.52).

03.10.2022 Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення про задоволення позову.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, позивач зобов`язаний був надати суду докази понесення таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тобто до 10.10.2022.

31.10.2022, тобто поза межами визначеного частиною восьмою ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку, представник позивача - адвокат Куценко Ю.М. надала суду першої інстанції докази на підтвердження розміру витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, в сумі 17 500 грн.

При цьому заявником було подана заява про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, для подання доказів понесених судових витрат.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції розглянув питання про поновлення строку для подання доказів понесених витрат та дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення зазначеного строку, оскільки заявник не проявив обачності та не направив документи у строки, визначені законом, зважаючи на те, що судове засідання, в якому було ухвалене рішення, відбулося без участі сторін, за наявною заявою представника позивача про розгляд справи за її відсутності.

Відсутність в резолютивній частині оскаржуваної узвали зазначення про відмову у поновленні процесуального строку не може слугувати підставою для висновку, що вказане питання судом не вирішувалось.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не мав можливості передбачити, що саме 03.10.2022 судом буде ухвалено судове рішення у справі, а про ухвалення рішення представнику позивача стало відомо лише 24 жовтня 2022 року, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат, враховуючи ту обставину, що позивач був обізнаний про призначення справи до розгляду в судовому засіданні на 03 жовтня 2022 року. Подавши заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, заявник повинен був проявити обачність та у визначений законом строк здійснити дії, пов`язані з наданням відповідних доказів, чого не зробив.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду, оскільки докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу були подані з порушенням строків, передбачених частиною восьмою статті 141 ЦПК України, за відсутності поважних причин для поновлення такого строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Куценко Юлії Михайлівни залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2023 року.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк