Справа № 578/154/23
провадження №2/578/74/23

РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2023 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , в особі представника Петрушенка Владислава Миколайовича до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32604,81 грн,

установив:

31.01.2023 Товариство з обмеженою «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Петрушенка В.М., звернулось до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № від 10 лютого 2020 року в розмірі 32604,81 грн, у тому числі 18849,43 грн основного боргу, 3251,96 грн заборгованості за річними відсотками та 10503,42 грн заборгованості за щомісячними відсотками; покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір № . ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання за укладеним договором позики виконало, відповідачеві обумовлену договором суму коштів надало. 29.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20211229, за умовами якого останній набув право вимоги до відповідача як боржника, внесеного до Реєстру боржників. Станом на 29.12.2021 за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором № у сумі 32604,81 грн, з яких 18849,43 грн основного боргу, 3251,96 грн заборгованості за річними відсотками та 10503,42 грн заборгованості за щомісячними відсотками Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів не виконала, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 08.02.2023 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні на 06.03.2023.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив суд позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не прибула, відповідно до поданої до суду до початку розгляду справи по суті заяви від 24.03.2023 за вх. № 1130/23 позовні вимоги визнала та просила суд проводити розгляд справи за її відсутності.

Така позиція відповідачки відповідає закріпленому у п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України праву відповідача визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Приписи ч. 1 ст. 206 ЦПК України також надають відповідачу право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 даної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем, а тому доходить висновку про наявність правових підстав для ухвалення рішення.

Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 лютого 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісним кредитором, позикодавцем) та ОСОБА_1 (відповідачем, позичальником) був укладений кредитний договір №.

Кредитний договір підписано позичальником, про що свідчить зміст договору позики (реквізити та підписи сторін).

Згідно з умовами пункту 1.1 кредитного договору позикодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

За змістом пункту 1.3 договору позикодавець зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту № 4526084, який є невід`ємною частиною цього договору.

10 лютого 2020 року на виконання умов укладеного кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20050 грн, відтак зобов`язання за договором виконало.

Водночас відповідач не виконала своїх договірних зобов`язань та не повернула кредит у строки, передбачені кредитним договором, та не сплатила обумовлену договором суму відсотків.

29.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитором) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (новим кредитором, позивачем у справі) укладено договір відступлення права вимоги №20211229, за умовами якого останній набув право вимоги до відповідача як боржника, внесеного до Реєстру боржників.

Згідно п. 1.2 договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними Договорами.

Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» - Додатку №1 до договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32604,81 грн, у тому числі 18849,43 грн основного боргу, 3251,96 грн заборгованості за річними відсотками та 10503,42 грн заборгованості за щомісячними відсотками.

Згідно п. 6.2.3 договору відступлення прав вимоги права вимоги переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.12.2021 та станом на момент звернення позивач з даним позовом до суду позивачем нездійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, тому відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № у розмірі 32604,81 грн, у тому числі 18849,43 грн основного боргу, 3251,96 грн заборгованості за річними відсотками та 10503,42 грн заборгованості за щомісячними відсотками.

Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 даного Кодексу боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимогиіншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашеннязаборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняєйого від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Відтак навіть за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги від позивача, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту № 4526084, який є невід`ємною частиною договору.

Однак всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачеві права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора, хоча відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору, факт отримання відповідачем суми кредиту та прострочення зобов`язання, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Належними і допустимими доказами позивач довів суду, що на виконання умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачеві кредит у сумі 20050 грн, 18849,43 грн з яких відповідачем так і не повернуто на рахунок кредитора, у той час як відповідач доказів повернення позивачеві як правонаступнику позикодавця суми заборгованості не надала, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 18849,43 грн основного боргу.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3251,96 грн суми заборгованості за річними відсотками та 10503,42 грн суми заборгованості за щомісячними відсотками, суд також вважає таку позовну вимогу законною та правомірною, оскільки нарахування відсотків за користування кредитом передбачене як умовами кредитного договору від 10.02.2020, так і положеннями ст. 1048 Цивільного кодексу України, а тому позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористалась, доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог не подала, не довела незаконності вимог позивача.

Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно з положеннями частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнала позов, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 50 відсотків витрат по сплаті судового збору у розмірі 1342,00 грн.

Крім того суд роз`яснює позивачу про право на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України звернутись до суду з клопотанням про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 12, 76, 81, 141, 142, 206, 247, 265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Петрушенка Владислава Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32604,81 грн, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014, заборгованість за кредитним договором № від 10.02.2020 у розмірі 32604,81 грн, у тому числі 18849,43 грн основного боргу, 3251,96 грн заборгованості за річними відсотками та 10503,42 грн заборгованості за щомісячними відсотками; 1342,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Ю.О. Зеря