ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м.Суми

Справа №578/1224/21

Номер провадження 22-ц/816/297/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Краснопільська селищна рада Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 15 листопада 2022 року в складі судді Басової В.І., ухвалене в смт. Краснопілля, повний текст якого складено 21 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Краснопільської селищної ради Сумської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чернеччина Сумського (до ІНФОРМАЦІЯ_2 Краснопільського) району Сумської області померла позивача баба по материній лінії ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з донькою та матір`ю позивача ОСОБА_3 , нею та членами її родини. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу Української РСР була мати позивача та донька померлої ОСОБА_3 . Заповіт від її імені не посвідчувався. Спадщину вона прийняла відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР, шляхом спільного проживання на день смерті матері та фактичним управлінням та володінням спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла і мати позивача ОСОБА_3 . Позивач є єдиним спадкоємцем на все майно матері за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради 08 вересня 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за № 484. Спадщину вона прийняла в установленому законом порядку і на частину спадкового майна, а саме земельний пай, отримала у приватного нотаріуса В.В. Вангородського 23 листопада 2017 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців майна померлої матері, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, ні за законом ні за заповітом немає. На початку 2021 року позивачу стало відомо, що баба по материній лінії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності САПТЗТ ім. Гагаріна на території Хмелівської сільської ради Краснопільського району Сумської області (нині Хмелівський старостинський округ Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області), але помилково не була включена до списків громадян членів КСП ім. Гагаріна, які мали таке право. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 червня 2021 року приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Вангородського В.В. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в САПТЗТ ім. Ю. Гагаріна Краснопільського району Сумської області після смерті матері ОСОБА_3 , яка фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та невідповідністю наданих документів заявленим вимогам. Крім цього, мається невідповідність в написанні прізвища матері спадкодавця ОСОБА_3 в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про смерть матері, а саме, відповідно свідоцтва про народження матері позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками значаться: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (російська мова). В свідоцтві ж про смерть баби, а матері спадкодавця, значиться « ОСОБА_2 ». Її баба ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Краснопілля в родині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Тобто, при реєстрації народження її доньки ОСОБА_4 , прізвище матері було записано замість « ОСОБА_9 » - « ОСОБА_10 », як жіночого роду. На це ж прізвище вона значилась і в трудовій книжці колгоспника. Тобто, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , як зазначено в свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_4 , - це одна і та ж особа.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просила встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Чернеччина Краснопільського району Сумської області ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Чернеччина Краснопільського району Сумської області та визнати за позивачем право на земельну частку (пай), розміром 5,09 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі із земель сільськогосподарського призначення, розташованих в адміністративних межах Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області по праву спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично її не оформила після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 15 листопада 2022 року позов задоволений частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Чернеччина Краснопільського району Сумської області є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Чернеччина Краснопільського району Сумської області.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було прийняти до уваги, що позивачем були надані докази, які в повній мірі підтверджували право її баби ОСОБА_2 на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності САПТЗТ ім. Гагаріна на території Хмелівської сільської ради Краснопільського району Сумської області (нині Хмелівський старостинський округ Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області), але вона помилково не була включена до списків громадян членів КСП ім. Гагаріна, які мали право на земельну частку (пай).

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про встановлення юридичного факту не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відзиву на апеляційну скаргу Краснопільська селищна рада Сумської області до апеляційного суду не направила.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чернеччина Сумського (до ІНФОРМАЦІЯ_2 Краснопільського) району Сумської області померла позивача баба по материній лінії ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з донькою та матір`ю позивача ОСОБА_3 , позивачем та членами її родини (а.с. 13, 14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу Української РСР була донька померлої ОСОБА_3 (а.с. 17, 17 а).

Згідно довідки Чернеччинського старостинського округу від 20 травня 2021 року за № 65/02-34 заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався (а.с. 16).

Спадщину ОСОБА_3 прийняла відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР, шляхом спільного проживання на день смерті матері та фактичним управлінням та володінням спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (а.с. 18).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради 08 вересня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 484 ОСОБА_1 є спадкоємцем на все майно ОСОБА_3 (а.с. 21).

Спадщину ОСОБА_1 прийняла в установленому законом порядку і на частину спадкового майна, а саме земельний пай, отримала у приватного нотаріуса В.В. Вангородського 23 листопада 2017 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 22).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородським В.В. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в САПТЗТ ім. Ю. Гагаріна Краснопільського району Сумської області після смерті матері ОСОБА_3 , яка фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та невідповідністю наданих документів заявленим вимогам (а.с. 30).

Згідно довідки Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області від 24 лютого 2021 року за № 02-27/489 «Про надання інформації» на підставі документів з особового складу КСП ім. Гагаріна Краснопільського району Сумської області (акт прийому - передачі від 25 листопада 2008 року) згідно даних книг особових рахунків нарахування та виплати заробітної плати та даних книг обліку розрахунків по оплаті праці ОСОБА_2 працювала в колгоспі ім. Калініна (згодом колгосп ім. Ю. Гагаріна) з 1944 року по грудень 1969 року включно. Документи з особового складу пронумеровані та прошнуровані і знаходяться на зберіганні за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 24).

Згідно трудової книжки колгоспника, заповненої 24 травня 1968 року колгоспом ім. Гагаріна Чернеччинської (на той час) сільради Краснопільського району Сумської області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , остання вступила до членів колгоспу 01 січня 1932 року. В трудовій книжці зазначено періоди її роботи в колгоспі (артілі на той час) ім. Гагаріна з 1944 року по 1968 рік включно (а.с. 23).

Згідно довідки Краснопільської селищної ради від 10 червня 2021 року № 02-27/1813, яка видана на підставі документів з особового складу КСП ім. Ю. Гагаріна Краснопільського району Сумської області, архівна довідка та статутні документи КСП ім. Ю. Гагаріна на зберігання до трудового архіву Краснопільської селищної ради не надходили. Згідно даних ЄДР юридичних та фізичних осіб - підприємців та документів, що знаходяться на зберіганні в трудовому архіві колгосп ім. Чкалова був реорганізований в колгосп ім. Ю. Гагаріна 01 березня 1970 року, який є правонаступником колгоспу ім. Чкалова. Колгосп ім. Ю. Гагаріна був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Ю. Гагаріна 30 вересня 1992 року, яке є правонаступником колгоспу ім. Ю. Гагаріна. КСП ім. Ю. Гагаріна 16 грудня 1995 року було реорганізовано в САПТЗТ ім. Ю. Гагаріна. САПТЗТ ім. Ю. Гагаріна 29 грудня 1998 року було реорганізовано в КСП ім. Ю. Гагаріна. КСП ім. Ю. Гагаріна реорганізовано в три товариства з обмеженою відповідальністю: ТОВ «Журавка», ТОВ «Хмелівське» та ТОВ «Чернеччинське» з відповідним розподілом майна. Тобто, КСП ім. Гагаріна, якому було видано державний акт на право колективної власності на землю, на даний час не існує (а.с. 25).

Згідно довідки Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Краснопільської селищної ради Сумської області від 24 травня 2021 року № 1-9/187 ОСОБА_2 дійсно до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

На адвокатський запит, 11 березня 2021 року за № 631 надано відповідь відділом Держгеокадастру у Краснопільському районі, про те, що відповідно до рішення сесії Хмелівської сільської ради від 16 березня 1995 року членам КСП ім. Гагаріна виданий державний акт на право колективної власності на землю та додаток - список громадян членів КСП ім. Гагаріна Краснопільського району Сумської області. Згідно схеми - поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) акціонерів САПТЗТ ім. Гагаріна Краснопільського району Сумської області, розробленої в 1997 році, площа земельної частки (паю) становить 5,09 умовних кадастрових гектарів та вартість складає 18366 гривень. ОСОБА_2 в додатку до державного акту на право колективної власності на землю громадян членів КСП ім. Гагаріна відсутня (а.с. 26).

Також мається невідповідність в написанні прізвища матері спадкодавця ОСОБА_3 в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про смерть матері, а саме, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 її батьками значаться: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (російська мова) (а.с. 17), в свідоцтві ж про смерть мати спадкодавці значиться як « ОСОБА_2 » (а.с. 13).

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Краснопілля в родині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 32).

Тобто, при реєстрації народження ОСОБА_4 , прізвище матері було записано замість « ОСОБА_9 » - « ОСОБА_10 », як жіночого роду.

В трудовій книжці колгоспника, яка належить ОСОБА_2 , остання зазначена на прізвище « ОСОБА_11 ».

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив з того, ОСОБА_2 не мала право на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі як пенсіонер, який раніше працював, оскільки розпаювання землі КСП ім. Гагаріна та видача державного акта на право колективної власності на землю відбулося у 1995 році, а ОСОБА_2 померла у 1993 році, тобто до вступу в дію Указу Президента від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною другою статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 01 січня 1932 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вступила до членів колгоспу ім. Гагаріна Чернеччинської (на той час) сільради Краснопільського району Сумської області. В трудовій книжці зазначено періоди її роботи в колгоспі ім. Гагаріна з 1944 року по 1968 рік включно.

Виходячи із змісту норм чинного законодавства та оцінивши встановлені у справі докази та обставини, місцевий суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_2 не мала право на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі як пенсіонер, який раніше працював, оскільки розпаювання землі КСП ім. Гагаріна та видача державного акта на право колективної власності на землю відбулося у 1995 році, а ОСОБА_2 померла в 1993 році, тобто до вступу в дію Указу Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям».

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджуються зібраними по справі доказами.

Також судом при ухваленні рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент ухвалення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правова оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового судового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 15 листопада 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина