Справа № 199/2235/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення.

Разом із позовною заявою позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , надала до суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтуванні заяви зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.2023 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писаревою Н.С., за реєстровим №2-247, неповнолітньому сину позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Інша частина вказаної квартири належить відповідачці ОСОБА_3 .

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка із сином намагались потрапити до вказаної квартири, однак невідомими особами їм не було надано вільного доступу до житла.

Як стало відомо, у зазначеній квартирі без реєстрації

тривалий час проживає сім`я із трьох чоловік, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та їх син.

Проживання у житловому приміщенні вказаних осіб створює позивачці та її неповнолітньому сину перешкоди у користуванні квартирою, оскільки вказані особи не впускають їх до квартири, а також на протязі декількох років створюють заборгованість за комунальні послуги.

Своїми діями відповідачі роблять неможливим проживання та користування житловим приміщенням, також намагаються продати квартиру, порушуючи при цьому права неповнолітнього сина позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на вказані обставини, позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направленні на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Види забезпечення позову передбачені ст.150 ЦПК України. Згідно пункту 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суддя, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали додані до заяви, вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява не містить належного обґрунтування того, що невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення.

Така заява ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу.

Також суд вважає зазначити, що неповнолітньому сину позивачки на праві власності належить 1/2 частини квартири, у той час як позивачка просить накласти заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направленні на відчуження в будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1 , у цілому.

Таким чином, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, недоведеною, з огляду на що у її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 153,260,273 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя