Справа № 465/7355/21 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1722/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салата Я.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 17 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, що був уточнений, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що вони з відповідачкою перебувають у шлюбі з 7 жовтня 2004 року, за час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказував, що останні декілька років їх стосунки себе вичерпали, зникло взаєморозуміння, відсутні спільні інтереси, через це постійно виникають конфлікти, сварки.

Стверджував, що близько року подружні стосунки припинені, він не хоче бути чоловіком відповідачки і подальше перебування у шлюбі шкодить інтересам дітей.

Просив суд розірвати шлюб з ОСОБА_3 .

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 17 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м.Львів (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м.Львова, (РНОКПП НОМЕР_2 ), що зареєстрований 7 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), розірвано.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що їх подальше спільне життя з позивачем і збереження шлюбу є неможливим.

Вказує, що на даний час відносини між ними покращились, крім цього між ними не вирішено питання про місце проживання спільних з позивачем не повнолітніх дітей, а також існують спірні майнові питання щодо спільного сімейного бізнесу.

Також зазначає, що в оскаржуваному рішення помилково зазначено, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вказана обставина не відповідає дійсності.

Просить рішення Залізничного районного суду міста Львова від 17 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

01 березня 2023 року від ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що попередні судові засідання, призначені в суді апеляційної інстанції на 13 жовтня 2022 року та на 09 лютого 2023 року вже відкладались за клопотанням ОСОБА_3 , предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання та проводити розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 7 жовтня 2004 року, про що зроблений актовий запис за № 2945 від 07 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

За час спільного життя життя сторони мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданими суду копіями свідоцтв про їх народження.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

ОСОБА_1 мотивував позов тим, що за час спільного проживання вони так і не змогли створити міцної та дружньої сім`ї, а тому продовжувати подружнє життя із відповідачкою він не має наміру і примирення між ними неможливе.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу в судовому порядку, а відповідачка не погоджується з цим, а також те, що ухвалою Залізничного районного суду від 16 лютого 2022 року надавався строк 4 місяці для примирення для збереження сім`ї, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо того, що між ними з позивачем існують спірні майнові питання щодо спільного сімейного бізнесу, а також про те, що судом не вирішено питання про місце проживання дітей не спростовують висновків суду, оскільки не відносяться до предмету спору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 17 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 березня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.