Справа № 177/1589/22
Провадження № 2-о/177/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2023 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованих осіб ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Криворізький відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетрвоській області, Довгинцівсько-Металургійний відділ у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби у Дніпропетрвоській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, уточнивши яку просив суд встановития юридичний факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви зазначив про те, що він 17.01.1959 року народився у м. Львів Львівської області. До десятирічного віку він жив з бабусею у м. Львів та навчався у середній загальноосвітній школі № 3 міста Львова, в період з 1966-1976 років. Після цього, його батько, який на той час проживав у м. Апатити Мурманської області забрав його проживати до себе, де заявник закінчив 9 класів. В подальшму він проходив військову службу в Німеччині, після чого повернувшись до м. Апатити, він отримав паспорт громадянина НОМЕР_1 , виданий відділом внутрішніх справ Апатитського міськвиконкому Мурманської області від 27.04.1979 року, пробув там недовго, близько 2-х місяців та переїхав проживати до м. Львів, де був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 від 18.06.1979 до 18.04.1984.

В період з 27.04.1984 по 31.08.1984 роки він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а в подальшому в період з 15.10.1984 по 13.04.1992 років був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав разом з дружиною ОСОБА_4 , з якою зареєстрував шлюб 22.06.1984 року в Довгинцівському відділі РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 277. Від шлюбу в них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.01.1992 шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано та він виїхав на заробітки до с. Митрофанівка Воронежської області, повернувшись до м. Кривий Ріг в 1994 році, він був тимчасово зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 до 31.12.1994 року, а в подальшому проживав за вказаною адресою без реєстрації до 2021 року.

Зазначав, що він мав лише паспорт громадянина СРСР, паспорт громадянина України не отримував. З жовтня 2021 по теперішній час він проживає з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_5 , без реєстрації.

З метою встановлення своєї належності до громадянства України, отримання паспорта громадянина України, заявник звертався до компетентних органів, однак органи міграційної служби повідомили йому, що у зв`язку з відсутністю дипломатичних зв`язків з російською федерацією, відповідь за заявою в порядку міжнародної правової допомоги про витребування копії заяви про видачу паспорта ОСОБА_1 не отримано, заявнику роз`яснено можливість встановлення факту належності до громадянства України на підставі рішення суду.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду з вказаною заявою, адже позасудові способи визнання приналежності до громадянства України відсутні, через неможливість витребування компетентним органом копії заяви про видачу паспорта СРСР та своєчасного не отримання паспорта громадянина України.

Ухвалою суду від 11.01.2023 провадження по справі відкрито та справу призначено до судового розгляду.

Криворізький відділ у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області надав до суду письмові пояснення у справі, відповідно до яких заявник ОСОБА_1 паспорт громадянина України не отримував, а для підтвердження належності до громадянства України мають бути надані документи визначені Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства, в тому числі рішення суду про встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року.

Довгинцівсько-Металургійний відділ у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби у Дніпропетрвоській області письмових пояснень не надав, але надав суду докази здійснення листування з компетентними органами РФ з приводу надання форми 1 про видачу паспорта ОСОБА_1 , а також повідомлення ОСОБА_1 про неможливість отримання вкаказаної форми заяви, можливість встановлення факту проживання на території України в судовому порядку.

В ході судового засідання заявник та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що будь-які позасудові способи підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства України відсутні, відповідно заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України та реалізувати свої права громадянина України.

Представник заінтересованих осіб ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував.

Представник Довгинцівсько-Металургійний відділ у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби у Дніпропетрвоській області до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

На виконання вказаних вимог закону, судом витребувано ряд доказів, з метою забезпечення об`єктивного розгляду справи та ухвалення законного, справедливого рішення по справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Питання, яке поставлено перед судом у заяві ОСОБА_7 , є питанням встановлення факту, що має для нього юридичне значення, оскільки встановлення рішенням суду факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року, створює для особи право на отримання паспорту громадянина України та визначення приналежності до громадянства України, що відповідно підтверджує права та обов`язки громадянина України.

При розгляді даної справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

27 березня 2001 року затверджено «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», який відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до Розділу 1 п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до розділу 2 п. 7 підп. а Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до розділу 2 п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно розділу 2 п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 29.06.2022 року у справі № 522/9243/20.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року.

Факт постійного проживання заявника на території України за станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наступними доказами дослідженими судом.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.11.1963 « ОСОБА_1 » (російською мовою), народжився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львів Львівської області (а.с.8). Відповідно до перекладу вказаного свідоцтва на українську мову, воно видано саме « ОСОБА_1 » (а.с. 85-86).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 від 21.02.2023, наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , першопочатково був зареєстрований з іменем « ОСОБА_9 » (на українській мові), є народженим у батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , але 10.02.2023 внесено зміни до актового запису, згідно паперового носія, та власне ім`я в актовому записі змінено з « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_9 » (а.с. 65-69). Вказане узгоджується з витягом 2 отриманим за заявою доньки заявника (а.с. 80).

Згідно копії довідки ДПІ Жовневого району м. Кривого Рогу ОСОБА_1 присвоєно РНОКПП НОМЕР_3 ( а.с. 91).

Відповідно до даних військового квитка наявного у заявника, він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу в період з 03.05.1977 по 27.03.1979 (а.с. 7).

Після цього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Львів, 27.04.1979 документований паспортом громадянина НОМЕР_4 , що був виданий відділом внутрішніх справ Апатинського міськвиконкому Мурманської області (а.с. 5-6, 25-30, переклад а.с. 81-83). Даний паспортний документ, що наявний у заявника в оригіналі, містить дані про реєстрацію його місця проживання на території України з 15.10.1984 року по 13.04.1992 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5 зворот, 30).

До вказаного паспорта, 27.04.1984 відділом внутрішніх справ Довгинцівського району м. Кривого Рогу вклеєно фотокартку (а.с. 6, 27-28). Даний документ також містить дані щодо дитини заявника ОСОБА_5 , 1985р.н., що узгоджується з даними її свідоцтва про народження (а.с. 9, 84-86). Дані паспорту та військового квитка ОСОБА_1 в частині наявності у заявника дружини ОСОБА_4 , яка є матір`ю його доньки (а.с. 9, 90-91), узгоджуються між собою, та підтверджують той факт, що вказані документи, що містять фотокартки, видані одній і тій же особі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-7, 9, 25-30).

В ході судового засідання ОСОБА_5 , будучи допитаною в якості свідка, підвтержувала той факт, що заявник по спарві ОСОБА_1 є її батьком, який станом на 24.08.1991 року постійно проживав разом з нею та її матір`ю, на території України, а саме АДРЕСА_3 . Також підтверджувала, що після повернення з тимчасових заробітків, ОСОБА_1 постійно проживав на території України, разом з нею, майже до початку війни в Україні.

Віповідно до інформації ГУ ДМС України в Дніпропетрвоській області, ОСОБА_1 паспортом громадянина України зразка 1994 року чи паспортом громадянина України у вигляді ІD-картки не документувався (а.с. 60).

Відповідно до довідки Веселівського старостинського округу Криворізького району Дніпропетровської області № 499 від 08.12.2022 ОСОБА_1 постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 12).

З метою встановлення своєї приналежності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України ОСОБА_1 звертався до Довгинцівсько-Металургійного відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, де йому повідомлено про неможливість отримання копії заяви про видачу паспорта з території РФ, у зв`язку з припиненням дипломатичних відносин з державою агресором, роз`яснено, що він може звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24.08.1991.

Оцінивши всі вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення перед судом факту, що заявник по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який станом на 24.08.1991 року перебував у громадянстві колишнього СРСР та постійно проживав на території України, що підтверджено даними його паспорта громадянина СРСР з відмітками (штампами компетентних органів) про реєстрацію місця проживання на території України, в тому числі у період з 15.10.1984 по 13.04.1992 (а.с. 30).

У зв`язку зі збройною агресією росії проти України, дипломатичні відносини між Україною та країною агресором припинено, що унеможливлює отримання з території росії заяви про видачу паспорта форми № 1, у зв`язку з чим заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку захистити своє невизнане право.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами у сукупності підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України у повнолітньому віці станом на 24.08.1991 року, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 315, 318-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Криворізький відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетрвоській області, Довгинцівсько-Металургійний відділ у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби у Дніпропетрвоській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львів Львівської області (РНОКПП НОМЕР_3 ), на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17.03.2023.

Суддя М.В. Березюк