Справа № 682/1418/22
Провадження № 2/682/35/2023
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Маршал І.М.,
за участю секретаря судового засідання Захарчук С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою прокурора Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, Хмельницької обласної військової адміністрації до Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки та її повернення,-
Прокурором Шепетівської окружної прокуратури до суду подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника позивача.
Начальником Державної екологічної інспекції у хмельницькій області В.Філіпчуком до суду подано клопотання про задоволення позову та розгляд справи у відсутність повноважного представника інспекції.
Представником Хмельницької обласної військової адміністрації Н. Антонюком до суду подано клопотання про задоволення позову та розгляд справи у відсутність повноважного представника військової адміністрації.
Представником відповідача Берездівської сільської ради Хмельницької області В.Васьківським до суду подано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність повноважного представника відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином був повідомлений про день та час судового засідання за викликом до суду не з`явився, відзиву на на позовну заяву до суду не подавав.
Судом встановлено наступне.
Рішенням Хмельницької обласної ради № 5 від 25.12.1997 «Про розширення та впорядкування природно-заповідного фонду області» на території Манятинськоїсільської ради Славутськогорайону Хмельницької області створено ландшафтний заказник місцевого значення «Устилів».

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд» ( в редакції, чинній станом на 24.11.1999), ДержуправлінняМінприроди України в Хмельницькій області передало під охорону селянській спілці «Манятин» с. Манятин Славутського району заповідний об`єкт ландшафтний заказник місцевого значення «Устилів», площею 197,96 га, про що складено Охоронне зобов`язання від 24.11.1999, зареєстроване у Державному управлінні екологічної безпеки у Хмельницькій області під №454.

Відповідно до охоронного зобов`язання від 24.11.1999, на заповідній території забороняється проведення господарської діяльності, яка може спричинити шкоду заповідному об`єкту та порушити екологічну рівновагу.

Також, наказом Державного управління екологічної безпеки в Хмельницькій області від 24.11.1999 затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Устилів», відповідно до п.3.1.11 якого на території заказника забороняється виділення ділянок під городи, забудову.

Надалі, на виконання п. 3 указу Президента України від 11.11.2004 № 1396/2004 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення додержання законодавства у межах територій та об`єктів природо-заповідного фонду України», п.п. 5,10 Указу Президента України від 23.05.2005 № 8338/2005 «Про заходи щодо дальшого розвитку природно-заповідної справи в Україні», доручення Секретаріату Президента України щодо виконання п. 2.1 Указу Президента України від 21.11.2005 № 1643/2005 «Про рішення ради національної безпеки та оборони України від 29.06.2005 «Про стан додержання вимог законодавства та заходи щодо підвищення ефективності державної політики у сфері регулювання земельних відносин, використання та охорони земель», доручень Кабінету Міністрів України від 09.01.2007 № 51061/67/1-04 та від 25.06.2007 №51061/70/1-04, рішення сесії Хмельницької обласної ради від 23.04.2008 №12-14/2008 «Про програму соціально-економічного та культурного розвитку Хмельницької області на 2008 рік», відповідно до договору між Державним управлінням охорони навколишнього природнього середовища у Хмельницькій області та ДП «Поділлягеодезкартографія» № 418/10-07/08 від 21.07.2008, виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ландшафтного заказника місцевого значення «Устилів» на території Манятинської сільської ради Славутськогорайону Хмельницької області.

Межі земельної ділянки встановлено в натурі, межові знаки для забезпечення їх схоронності передано Манятинській сільській раді (правонаступником прав та обов`язків якоїна час виникнення спірних відносин визначено Берездівську сільську раду, що засвідчуєтьсяп.5 рішення №12 сесії Берездівської сільської ради Славутського району від 14.07.2015).

Вказане підтверджується актом № 1 від 18.05.2009 про передачу межових знаків для забезпечення їх схоронності.

Відповідно до положень статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 19 Земельного кодексу України визначено категорії земель за основним цільовим призначенням, серед яких землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Відповідно до статей 43, 44, 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Статтею 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтями 181, 184 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про землеустрій» визначено, що землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування; цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Відповідно до ст. 25 вказаного закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Наказом Держкомзему України від 23.07.2010 № 548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ). Відповідно до п.1.4 КВЦПЗ КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд" до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти, зокрема, заказники. Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (у редакції, що діяла на час передачі у приватну власність спірної земельної ділянки) передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором.

Також, у відповідності до ст. 39 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» для забезпечення необхідного режиму охорони природних комплексів та об`єктів природних заповідників, запобігання негативному впливу господарської діяльності на прилеглих до них територіях установлюються охоронні зони.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» режим охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначається з урахуванням характеру господарської діяльності на прилеглих територіях, на основі оцінки її впливу на довкілля.

В охоронних зонах не допускається будівництво промислових та інших об`єктів, мисливство, розвиток господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду. Оцінка такого впливу здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

Охоронні зони територій та об`єктів природно-заповідного фонду враховуються під час розробки проектно-планувальної та проектної документації.

Відповідно до ч.1 ст. 150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться, зокрема, землі природно-заповідного фонду.

Згідно з ч.5 ст.53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" оформлення центральним органом в галузі охорони навколишнього природного середовища охоронного зобов`язання підтверджує статус відповідних територій як належних до природно-заповідного фонду. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16).

Визначивши особливий правовий режим для різних категорій земель відповідно до їх основного цільового призначення, законодавець тим самим встановив для кожної з категорій особливості щодо порядку набуття прав та умови використання земель, межі права власності та права користування такими землями, засади державного управління та контролю за земельними ресурсами, здійснення їх охорони, відповідальності за порушення земельного законодавства, тощо.

Землі природно-заповідного фонду є землями з особливим режимом охорони і повністю або частково вилучені із господарського обороту.

Більше того, у відповідності до п. в ч.4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

В порушення вищевказаних вимог законодавства, Берездівською сільською радою прийнято рішення № 28 від 12.11.2019 «Про затвердження документації із землеустрою», згідно пункту 1 (підп. 48) якого у власність ОСОБА_1 передано земельну ділянку площею 0,6166 га, кадастровий номер :02:007:0002, частина якої площею 0,3125 га, знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення «Устилів», що підтверджується схематичним зображенням земельної ділянки, виготовленим03.05.2022 сертифікованим інженерно землевпорядним товариством з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯЗЕМІН-ВЕСТ».

Надалі, на підставі вказаного рішення,02.12.2019 ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,6166 га, кадастровий номер :02:007:0002, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Із положень ст.ст. 22, 33, 121 Земельного кодексу України слідує, що безоплатно приватизувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадяни можуть лише із земель сільськогосподарського призначення.

Поряд із цим, чинне законодавство не передбачає можливості і не встановлює порядку безоплатної приватизації громадянами земель природно-заповідного фонду для ведення особистого селянського господарства.

Із врахуванням положень п. 4 ст. 83 Земельного кодексу України щодо заборони передачі у приватну власність із земель комунальної власності земель під об`єктами природо-заповідного фонду, передача таких земель у приватну власність можлива лише за умови зміни цільового призначення земель.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 17 липня 2020 року у справі № 371/453/17 зроблено висновок про те, що отримання у власність земельної ділянки природно-заповідного фонду для ведення особистого селянського господарства суперечить положенням ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», яка не передбачає використання територій природно-заповідного фонду для таких цілей.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття Берездівською сільською радою рішення № 28 від 12.11.2019 «Про затвердження документації із землеустрою»), проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Разом з тим, відповідно до листа Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації № 34-99-711/22 від 01.02.2022,до Департаменту не надходив для погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :02:007:0002, що свідчить про набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку з порушенням вимог Закону (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 липня 2020 року у справі № 371/453/17).

Факт порушення вимог чинного природоохоронного та земельного законодавства при прийнятті Берездівськоюсільською радою вищевказаного рішення та входження земельної ділянки до складу території та охоронної зони ландшафтного заказника місцевого значення «Устилів» підтверджується Положенням про ландшафтний заказник місцевого значення «Устилів» від 24.11.1999, листом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області № 621/0.1 від 07.02.2022, схематичним зображенням земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0002, виготовленим ТОВ «ПОДІЛЛЯЗЕМІН-ВЕСТ» від 03.05.2022, листом Берездівської сільської ради № 805/06-30 від 01.10.2021.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доступ до відомостей Державного земельного кадастру надається, у тому числі через Публічну кадастрову карту, що є частиною програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Так, у відповідності до відомостей Публічної кадастрової карти та карти «Kadastr.live»на території Шепетівського району розташований ландшафтний заказник місцевого значення «Устилів» (шар «землі природно заповідного фонду»), із чітко визначеними межами та площею. Частина земельної ділянки за кадастровим номером :02:007:0002 накладається на територію вказаного заказника.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч.1 ст.155 Земельного кодексу України).

З врахуванням вищевказаного, а також встановлених порушень при прийнятті Берездівською сільською радою рішення № 28 від 12.11.2019 «Про затвердження документації із землеустрою», таке рішення, в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6166 га, підлягає визнанню недійсним.

Окрім того, у відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц висловила правовий висновок про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями з обмеженим оборотом всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця.

Аналогічні висновки висвітлені Верховним Судом у постанові від 22.05.2018 року у справі № 469/1203/15-ц, у пункті 70 постанови від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, у пункті 49 постанови від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц, постанові від 27.05.2020 у справі 368/290/17, постанові від 05.11.2020 у справі №676/2334/18, пунктах 6.37, 6.38 постанови від 04.02.2020 справа № 911/3738/17).

Землі природно-заповідного фонду в силу закону перебувають під особливою охороною держави, мають обмежений режим господарювання та не можуть передаватись у приватну власність згідно положень ст. 83 Земельного кодексу України.

Таким чином, надання у власність земельної ділянки природоохоронного призначення з порушенням Земельного кодексу України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» треба розглядати як не пов`язане з позбавленням права власності держави (територіальної громади).

Відповідач, отримавши спірну земельну ділянку, яка є складовою частиною вказаного об`єкту природно-заповідного фонду, та зареєструвавши за собою права на неї, чинить перешкоди Українському народу в особі уповноваженого органу Берездівської сільської ради у забезпеченні охорони та використання зазначеного об`єкту відповідно до охоронного зобов`язання та закону.

У такому разі позовну вимогу про повернення спірної земельної ділянки слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки природоохоронного призначення.

Законний володілець земельної ділянки природно-заповідного фонду може вимагати усунення порушення його права користування на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

У спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, не погіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля (правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).

З урахуванням вищевикладеного, належним способом захисту порушеного права, поряд із вимогою про визнання недійсним рішення Берездівської сільської ради, є пред`явлення до суду негаторного позову в порядку, визначеному ст. 391 Цивільного кодексу України, з метою усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями природоохоронного призначення дійсного власника територіальної громади в особі Берездівської сільської ради.

Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 зазначеного Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З урахуванням того, що оспорюване рішення прямо суперечать наведеним у позовній заяві вимогам земельного та природоохоронного законодавства (а саме: ст.ст. 3, 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст.ст. 43, 44, 186-1 Земельного кодексу України) вони підлягають визнанню недійсними на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Поряд із цим, частиною 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр базується на принципах, зокрема, обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти, об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру.

Об`єктами Державного земельного кадастру є землі в межах державного кордону України, землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць, обмеження у використанні земель, земельна ділянка. Відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів (ст.ст. 10, 11 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Разом з тим, в силу розташування земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0002 в межах території та охоронної зони ландшафтного заказника «Устилів», цільового призначення земельної ділянки в межах ландшафтного заказника - землі природно-заповідного фонду, наявності обмежень у використанні земельної ділянки і неможливості в силу закону виникнення приватного власника на такі землі, наявні в Державному земельному кадастрі відомості про цільове призначення спірної земельної для ведення особистого селянського господарства, відсутності обмежень щодо використання земельної ділянки, а також наявності приватного власника земельної ділянки у відповідних межах, площі та координатах не відповідають дійсності, а тому державна реєстрація земельної ділянки :02:007:0002 в Державному земельному кадастрі підлягає скасуванню.

Згідно абзацу 2 частини 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Поряд із цим, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до ст.ст. 142, 143 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

27.05.2021 набув чинності Закон України № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».

Вказаним законом розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено п. 24 згідно якого, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

За таких обставин, належним власником земель природно-заповідного фонду, що розташовані в межах території та охоронної зони ландшафтного заказника місцевого значення «Устилів» є Берездівська сільська об`єднана територіальна громада.

Крім того, неправомірне надання та використання спірної земельної ділянки спірних земель грубо порушує інтереси держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, Хмельницької обласної державної адміністрації.

Хмельницька обласна військова адміністрація, яка згідно із п. а ч. 1 ст. 20- 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, формування, збереження та використання екологічної мережі, здійснення управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду України на відповідній території, а тому наділено правом звертатись до суду у цих правовідносинах.

Отже, здійснивши системний аналіз правових норм, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами є підстави для висновків, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 387, 388, 391 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 79, 81, 83, 121, 181, 184, 186-1 ЗК України, Законом України «Про землеустрій», Законом України «Про природно-заповідний фонд», Порядком ведення державного земельного кадастру, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним підпункт 48 пункту 1 рішення Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 28 від 12.11.2019 року «Про затвердження документації землеустрою».

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :02:007:0002 у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав.

Повернути земельну ділянку площею 0,6166 га, кадастровий номер :02:007:0002, що розташована у межах населених пунктів Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області в комунальну власність Берездівської сільської об`єднаної територіальної громади.

Стягнути з Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області () на користь Хмельницької обласної прокуратури ( ) судовий збір в розмірі 3721,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь Хмельницької обласної прокуратури ( ) судовий збір в розмірі 3721,50 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Маршал І. М.