Справа № 581/85/23
Провадження № 2/581/59/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2023 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Липоводолинський Райснаб»

про стягнення орендної плати та пені,

в с т а н о в и в :

13 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь орендну плату за 2020 рік у розмірі 4441 грн 40 коп, а також 2217 грн 34 коп пені та судові витрати.

Вимоги обґрунтовує тим, що будучи власником земельної ділянки із кадастровим № :01:003:0139, площею 3,0063 га, 11 серпня 2010 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем договір оренди землі, строком на десять років, з встановленою орендною платою на рівні 1272 грн 80 коп, яка повинна виплачуватися до 1 грудня поточного року; у разі порушення строку виплати орендної плати, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. За весь період дії договору оренди відповідачем щороку раз на рік сплачувалася орендна плата, при цьому орендна плата сплачувалася у більшому розмірі, ніж передбачено вказаним договором оренди. Вважає, що збільшення розміру орендної плати відбувалося за рахунок її обчислення з урахуванням індексів інфляції, як це передбачено пунктами 10, 13 договору оренди. Строк дії договору закінчився 11 листопада 2020 року.

Зазначає, що обрахунок орендної плати необхідно здійснювати з урахуванням індексу інфляції, а також враховуючи збільшення нормативно грошової оцінки землі через збільшення показників індексації, навівши відповідні розрахунки.

Незважаючи на обов`язковість дотримання сторонами умов договору, зокрема щодо своєчасної сплати орендної плати, відповідач не сплатив її за 2020 рік, тому позивач звернувся до суду із вказаною вимогою.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи провести у спрощеному порядку без виклику та повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частина 5 статті 279 ЦПК України вказує, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що справа не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, позивачем 17 лютого 2023 року, відповідачем 21 лютого 2023 року отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі, а останнім і копію позовної заяви з доданими до неї документами.

7 березня 2023 року від ТОВ «Липоводолинський Райснаб» надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти позову, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що в кінці 2019 року за усною згодою договірних сторін належна позивачу земельна ділянка була повернута йому, оскільки строк дії договору оренди закінчувався 11 серпня 2020 року і наміру продовжувати його позивач не мав. Таким чином у 2020 році вказана земельна ділянка відповідачем не використовувалася. Вказує, що законодавством не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Посилається на те, що орендна плата за попередні роки була виплачена орендарем у більшому ніж передбачено договором розмірі, тому заборгованість по орендній платі відсутня, як і відсутні підстави для стягнення пені.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що договір оренди земельної ділянки набрав чинності з моменту його державної реєстрації, яка відбулася у Липоводолинському районному відділі Сумської регіонально філії ДП «Центр ДЗК» 11 листопада 2010 року за № 06, тому його дія тривала до 11 листопада 2020 року і лише після цього земельна ділянка була повернута.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із 19 березня 2002 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :01:003:0139, що розташована на території Подільківської сільської ради.

11 серпня 2010 року між ТОВ «Липоводолинський Райснаб» та ОСОБА_1 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстровано в Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель 11 листопада 2010 року вчинено запис за № 06.

Договором оренди передбачено такі умови:

п. 2 - в оренду передається земельна ділянка, площею 3,0063 га, з яких рілля 3,0063 га;

п. 5 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 45001 грн 77 коп., у тому числі ріллі - 42426 грн 96 коп;

п. 8 - договір укладено на 10 років;

п. 9 - орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній та відробіткових формах в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, що становить 1272 грн 80 коп. на рік;

п. 10 - обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції;

п. 11 - орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік до 1 грудня поточного року. При проведенні розрахунків орендарем із суми, що підлягає до сплати, утримується і перераховується до бюджету податок з доходу фізичних осіб у порядку та розмірах, передбачених діючим законодавством України;

п. 13 - розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом;

п. 14 - у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення;

п. 43 - договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та державної реєстрації.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованих 16 лютого 2017 року та 21 березня 2023 року вбачається, що з 11 лютого 2017 року за ТОВ «Липоводолинський Райснаб» у державному реєстрі зареєстровано право оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим № :01:003:0139, яке виникло на підставі договору оренди від 11 серпня 2010 року.

У матеріалах справи також маються відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 23 січня 2023 року, відповідно до яких ТОВ «Липоводолинський Райснаб» виплатив орендну плату ОСОБА_1 : у 2012 році - 2988 грн 10 коп.; у 2014 році - 3725 грн 09 коп.; у 2015 році - 4529 грн 04 коп.; у 2016 році - 8933 грн 06 коп.; у 2017 році - 8933 грн 06 коп.; у 2018 році - 11166 грн 32 коп.; у 2019 році - 11166 грн 32 коп. (а.с. 13-16).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, пеня за прострочення сплати орендної плати за період із 2 грудня 2020 року по 13 лютого 2023 року становить 2217 грн 34 коп (а.с. 22).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Положеннями частин 1, 2 статті 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Стаття 19 Закону України «Про оренду землі» вказує, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Згідно з п.п. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Спір між сторонами у справі виник з приводу виплати орендної плати за 2020 рік за користування земельною ділянкою на підставі діючого договору оренди землі від 11 серпня 2010 року.

Аналіз пунктів 9, 10, 11 договору оренди землі дає підстави вважати, що відповідач має сплачувати на користь позивача орендну плату в сумі 1272 грн 80 коп. з проведенням індексації за один рік користування земельною ділянкою до 1 грудня щорічно, а орендну плату за 2020 рік - до 1 грудня 2020 року.

Відповідно до позиції відповідача, орендна плата за 2020 рік була сплачена наперед протягом 2010 - 2019 років, оскільки ці виплати були проведені у більшому, ніж 1272 грн 80 коп. розмірі.

В той же час суд зазначає, що у договорі оренди землі відсутні положення щодо можливості виплати орендної плати наперед (авансом чи в рахунок платежів за майбутні періоди користування земельною ділянкою).

З урахуванням того, що відповідно до статей 15, 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення є істотними (обов`язковими для включення) умовами договору, а також розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, беручи до уваги відсутність у договорі оренди землі від 11 серпня 2010 року між сторонами положень про можливість виплати орендної плати наперед, неповідомлення відповідачем позивачу про виплату орендної плати наперед за 2020 рік при здійсненні виплат протягом вказаного періоду, у суду відсутні підстави вважати, що суми виплаченої відповідачем орендної плати за період 2010 - 2019 років понад передбачену в договорі суму є орендною платою за 2020 рік.

Суд відхиляє і доводи відповідача про невикористання у 2020 році орендованої земельної ділянки та повернення її позивачу, оскільки докази цього у матеріалах справи відсутні.

Вбачається, що сторони узгодили у п. 8 договору строк його дії - 10 років. У п. 20 вони передбачили обов`язок орендаря приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди після державної реєстрації, а у п. 43 визначили, що цей договір набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації. Отже, момент укладення договору, а відтак, і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації, що узгоджується із положеннями ч. 3 ст. 640 ЦК України (у редакції, яка діяла на час укладення договору). Інших строків початку чи закінчення дії договору його текст не містить. При цьому вбачається, що він зареєстрований 11 листопада 2010 року, тому строк договору закінчиться 11 листопада 2020 року.

Також суд звертає увагу на те, що хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України). Більше того, різні числові показники індексації нормативної грошової оцінки та індексу споживчих цін підтверджують відмінність цих двох показників.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абзац 3 статті 21 Закону України «Про оренду землі»). Отже, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки та інших цілей, визначених в статті 5 Закону України «Про оцінку земель».

Суд зазначає, що зміна нормативної грошової оцінки внаслідок індексації є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичної зміни умов договорів щодо розміру орендної плати. Із урахуванням положень статті 21 Закону України «Про оренду землі» та принципу свободи договору, сторони договору оренди землі можуть передбачити саме автоматичну щорічну індексацію нормативної грошової оцінки землі для визначення розміру орендної плати за договором оренди землі. Проте в такому разі, зважаючи на природу індексації, одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватися.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина 1 статті 611 ЦК).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, змісту укладеного між сторонами спору договору оренди землі, відповідач, у порушення пунктів 9, 10, 11 договору не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати із урахуванням індексів інфляції за 2020 рік.

Орендна плата з урахуванням індексів інфляції розраховується таким чином:

у 2010 році (листопад - грудень) - 1287 грн (1272,8 грн х 101,1% (індекс інфляції)),

у 2011 році - 1346 грн (1287 грн х 104,56%),

у 2012 році - 1343 грн (1346 грн х 99,80 %),

у 2013 році - 1350 грн (1343 грн х 100,50 %),

у 2014 році - 1686 грн (1350 грн х 124,87%),

у 2015 році - 2416 грн (1686 грн х 143,31%),

у 2016 році - 2715 грн (2416 грн х 112,36%),

у 2017році - 3086 грн (2715 грн х 113,67%),

у 2018 році - 3388 грн (3086 грн х 109,78%),

у 2019 році - 3525 грн (3388 грн х 104,05%),

у 2020 році (січень - листопад) - 3668 грн (3525 грн х 104,05%).

Таким чином, з відповідача на корись позивача підлягає стягненню несплачена сума орендної плати за 2020 рік за користування земельною ділянкою у розмірі 3668 грн.

У зв`язку з невиплатою відповідачем орендної плати за 2020 рік на підставі пункту 14 договору оренди землі на користь позивача підлягає стягненню й пеня у розмірі 2949 грн (3668 грн х 0,1% х 804 днів прострочення (з 2 грудня 2020 року по 13 лютого 2023 року)).

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає несплачена сума орендної плати за 2020 рік у розмірі 3668 грн та пеня у межах позовних вимог у розмірі 2217 грн 34 коп, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у передбаченому ст. 141 ЦПК України порядку, пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені на 88,4 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 949 грн (1073 грн 60 коп х 88,4%).

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Липоводолинський Райснаб» на користь ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 11 серпня 2010 року за 2020 рік у розмірі 3668 грн та пеню у розмірі 2217 грн 34 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Липоводолинський Райснаб» на користь ОСОБА_1 949 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Липоводолинський Райснаб»; вул. Паркова, с. Подільки, Роменський район, Сумська область, .

Суддя Д. В. Сізов