Справа №295/1189/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023 року суддя Богунського районного суду м. Житомира Полонець С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

Позовну заяву було подано до суду з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно п. 4) ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до п. 5) ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

В позовній заяві, всупереч п. 5) ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відсутнє посилання на докази, які підтверджують обставини, викладені в позові, зокрема, право позивача на користування земельною ділянкою площею 3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; набуття позивачем у спосіб та порядку, які визначені законом, права власності на об`єкти нерухомого майна, зокрема, на житловий будинок; відсутнє будь-яке посилання на докази, які підтверджують, що житловий будинок був знесений вже після набуття позивачем прав на нього; відсутнє посилання на докази, які підтверджують, що саме відповідач здійснює порушення прав позивача, якими доказами ці обставини підтверджуються, які права має відповідач на нерухоме майно і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві позивач посилається на те, що на земельній ділянці, право на користування якою за собою просить визнати позивач, знаходились об`єкти нерухомого майна, у зв`язку з чим, вона має право на користування відповідною земельною ділянкою, яке перейшло до неї в порядку спадкування.

Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України.

Водночас, до позовної заяви позивачем не долучені документи, які підтверджують право власності на нерухоме майно, що могло би бути підставою для переходу права власності на земельну ділянку, в порядку ст. 120 Земельного кодексу України та ст.ст. 377, 1225 Цивільного кодексу України, і що таке право позивач набула за наявності такого майна, тобто до моменту його знесення.

Право на отримання у власність (користування) земельної ділянки набувається на підставах, визначених Земельним Кодексом України, зокрема, шляхом звернення до органу місцевого самоврядування для отримання земельної ділянки у власність та/або користування.

Статею 116 Земельного кодексу України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, серед іншого, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

В той же час, до матеріалів позовної заяві не долучені докази, які підверджують, що ОСОБА_1 зверталася до органів місцевого самоврядування, проте їй відмовлено у видачі зазначених документів.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати за нею право на користування земельною ділянкою в розмірі 3 кв. м. Водночас, позивач посилається на те, що розмір житлового будинку, який належав її матері, загальною площею складав 63,3 кв. м.

Отже, незрозумілими та необгрунтованими є вимоги позивача щодо визнання права на користування лише на 3 кв. м земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Нормами ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, позивачу слід привести позовну заяву та заявлені вимоги у відповідність до вимог чинного законодавства та викласти в позовній заяві з урахуванням способу захисту порушеного права, який відповідає закону і який належним чином сприятиме відновленню прав, які позивач вважає порушеними, а також, навести відповідне обґрунтування уточнених позовних вимог.

Разом з тим, слід зазначити, що без вирішення питання про наявність нерухомого майна та відповідних прав позивача на нього, є неможливим вирішення питання про перехід прав на земельну ділянку.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про призначення земельно-технічної експертизи.

Щодо цього клопотання слід зазначити наступне.

Нормами ч. 3 ст. 177 ЦПК України визначено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Разом з тим, всупереч викладеному та всупереч вимогам ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач ставить питання про призначення експертизи, при цьому, таке клопотання не подано у вигляді окремого процесуального документа, з дотриманням вимог ст. 183 ЦПК України. Клопотання про призначення експертизи не може бути заявлено, як вимогу у позовній заяві. Крім того, позивач не обгрунтовує необхідність проведення такої експертизи.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на користування земельною ділянкою, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків до 15.02.2023 року, але не більше п?яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: