Справа № 143/1203/21
01.03.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря судових засідань Москаленко С.П.,
представника позивача адвоката Голівського В.В.,
представника відповідача адвоката Кравчука М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Погребище справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Голівський Вадим Валерійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ-ЦЕНТР» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Голівський В. В. до ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.
Свої вимоги представник позивачки мотивує тим, що позивачці на праві власності належать земельні ділянки:
ОСОБА_1 не укладала жодних договорів стосовно належних їй на праві власності земельних ділянок, оскільки не хотіла втратити право користування земельними ділянками.
Однак відповідач ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» без укладення договорів оренди використовував належні позивачці земельні ділянки в комерційній діяльності. Позивачка була впевнена, що в будь-який момент зможе самостійно користуватися та розпорядитися своїм майном.
В 2020 році позивачка повідомила відповідача про намір самостійно обробляти свої земельні ділянки, однак представник відповідача повідомив, що ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» користується землею на підставі договорів оренди зі змінами в частині терміну оренди земельних ділянок. Позивачка письмово звернулася до відповідача з проханням надати копії документів, які дають право користування землею.
На початку 2021 року представником відповідача було надано:
В подальшому позивачка направила 4 досудових вимоги по негайне повернення земельних ділянок власнику, які залишились без відповіді.
22.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Голівський В. В. до ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння залишено без руху з підстав несплати судового збору (а.с. 57, т.1).
09.12.2021 представником позивачки подано заяву про усунення недоліків та долучено квитанції про сплату судового збору (а.с. 60, т.1).
14.12.2021 ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с. 63, т.1).
14.01.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача - адвокат Кравчук М.О. зазначає, що земельні ділянки, належні на праві власності позивачки, перебувають у користуванні ТОВ «Сігнет-Центр» на підставі договорів оренди землі від 02.08.2012 та додаткових угод від 05.11.2014, додаткових договорів від 05.01.2016. Договори оренди землі та додаткові угоди до них містять всі істотні умови та сумлінно виконуються відповідачем, позивачка отримувала всі роки орендну плату, а відтак її дії стосовно оскарження укладених договорів оренди землі суперечать засадам добросовісності та чесній діловій практиці. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути із позивачки понесені судові витрати (а.с. 70-75). Крім того, подав клопотання про відмову у відшкодуванні витрат на оплату правничої допомоги, оскільки представником позивача підготовлено та подано до суду 1 позовну заяву, до якої долучено 4 договори про надання правової допомоги.
Ухвалою суду від 12.04.2022 (а.с. 152, т.1) задоволено клопотання представника позивача адвоката Голівського В.В. та витребувано в ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» оригінали:
Крім цього ухвалою суду від 12.04.2022 задоволено заяву представника позивача адвоката Голівського В.В. про зміну предмету позову (а.с. 156, т.1), визначивши позовні вимоги наступним чином:
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:
Індексний номер: 17661993 від 02.12.2014 ОСОБА_2 , Реєстраційна служба Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області;
Індексний номер: 15940231 від 20.09.2014 ОСОБА_3 , Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області;
Індексний номер: 15940207 від 20.09.2014 ОСОБА_3 , Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області;
Індексний номер: 15940478 від 21.09.2014 ОСОБА_3 , Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області».
21.04.2022 на адресу суду в порядку витребування доказів ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» надало оригінали договорів оренди з додатковими угодами до них (копії містяться на а.с. 166-219, т.1).
Ухвалою суду від 13.05.2022 до матеріалів справи долучено письмові докази, які містять вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 , долучено експериментальні зразки підписів позивачки ОСОБА_1 та призначено в справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Науково-дослідного криміналістичного центру НДЕКЦ МВС України. Провадження по цивільній справі зупинено до отримання експертного висновку (а.с. 49-50, т.2).
01.07.2022 на адресу суду надійшло клопотання експерта від 21.06.2022 про надання додаткових порівняльних матеріалів (а.с. 60, т.2).
01.07.2022 провадження у справі було відновлено та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні (а.с.61, т.2).
Ухвалою суду від 26.07.2022 долучено до матеріалів справи експериментальні зразки почерку позивачки ОСОБА_1 на 18 арк. та витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 94, т.2).
22.08.2022 на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи (а.с. 106-109, т.2).
29.08.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивачки адвоката Голівського В.В. про приєднання до матеріалів справи вільних зразків почерку ОСОБА_1 (а.с. 112, т. 2).
31.08.2022 на адресу суду надійшла пенсійна справа ОСОБА_1 (а.с. 123-124, т. 2).
13.12.2022 на адресу суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи №6960-6963/22-21 від 08.12.2022 (а.с. 189-197, т.2). У висновку експерта зазначено, що:
«1-4. Підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» у документах:
5-12. Підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» у документах:
Ухвалою суду від 14.12.2022 було відновлено провадження у справі (а.с. 199, т. 2).
Ухвалою суду від 27.01.2023 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Кравчука М.О. про виклик судового експерта та закрито підготовче провадження у справі (а.с. 220, т.2).
В судовому засіданні представник позивача адвокат Голівський В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на доводи викладені в позовній заяві та висновок судово-почеркознавчої експертизи документів, складений 08.12.2022 за №6960-6963/22-21 експертами Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Кравчук М.О. проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у позові, також подав клопотання про відмову у відшкодуванні витрат на оплату правничої допомоги.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 пояснив, що письмових документів наданих для дослідження зразків підпису позивачки було достатньо для проведення експертизи та надання відповідей на питання, що поставлені йому ухвалою суду.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку належать земельні ділянки:
02.08.2012 між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ-ЦЕНТР» було укладено:
Також у висновку зазначено, що підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» у документах:
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.
Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Пред`являючи позов, ОСОБА_1 стверджувала, що оспорювану додаткові угоди та додаткові договори вона не підписувала, підпис у них вчинено іншою особою.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.
За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга статті 15 Закону України «Про оренду землі»).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.
Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
Разом з тим, позивачем також заявлена вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України).
Виникнення спірних правовідносин обумовлено наявністю між ОСОБА_1 та ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» спору про право оренди на вказані вище земельні ділянки, оскільки, на думку позивачки, ці ділянки фактично не були передані в оренду за додатковими угодами та додатковими договорами, які вона не підписувала, тому вони є неукладеними, а державна реєстрація зазначених правочинів порушує її права на користування та розпорядження зазначеною власністю.
Вказана вимога свідчить про приватноправовий характер спірних правовідносин, тому ця позовна вимога правильно заявлена в порядку цивільного судочинства та підлягає розгляду судом загальної юрисдикції.
Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Отже, реєстрація права оренди на вищевказані земельні ділянки за відповідачем по справі, коли додаткові угоди та додаткові договори до договорів оренди позивачка фактично не підписувала, тобто ці правочини є неукладеними, не відповідає вимогам закону.
За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
При цьому, обраний позивачкою спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний суд у справі № 125/702/17 постанова від 05.08.2020, справа № 358/815/17 від 19.08.2020.
Що стосується судових витрат, то суд приходить до наступних висновків.
В ч.1 ст.134 ЦПК України обумовлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві представником позивача - адвокатом Голівським В.В. зазначено, що позивачкою на день звернення до суду понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з наданням правової допомоги адвокатом на загальну суму 40 000 грн., також плануються витрати на оплату судової експертизи.
Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Голівським В.В. було надано договори №007/21 від 25.09.2021, №008/21 від 25.09.2021, №009/21 від 25.09.2021, №10/21 від 25.09.2021 про надання правової допомоги адвокатом, ордер серії ВН№140591, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акту приймання-передачі наданих юридичних послуг, 4 квитанції до прибуткового касового ордера №007/21, №008/21, №009/21, №010/21 на загальну суму 40 000 грн. (а.с. 41- 51).
Суд не приймає уваги заперечення представника відповідача, що викладені у клопотанні про відмову у відшкодуванні витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вважає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.
Позивачка ОСОБА_1 та адвокат Голівський В.В. 25.09.2021 уклали 4 різних договори, предмети яких стосувалися кожної земельної ділянки окремо, у п.1.1 зазначених Договорів чітко зазначені кадастрові номери вказаних земельних ділянок та сторонами обумовлений фіксований розмір гонорару адвоката по кожному договорі (кожному предметі договору) окремо.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» на користь позивачки ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 7 264 грн., витрати на проведення експертизи 6 040,64 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 40 000 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 202-205, 207, 215, 627, 638 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:
Індексний номер: 17661993 від 02.12.2014 ОСОБА_2 , Реєстраційна служба Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області;
Індексний номер: 15940231 від 20.09.2014 ОСОБА_3 , Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області;
Індексний номер: 15940207 від 20.09.2014 ОСОБА_3 , Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області;
Індексний номер: 15940478 від 21.09.2014 ОСОБА_3 , Реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області».
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення виготовлений 13.03.2023.
Суддя