Справа № 496/1837/17
Провадження № 2/496/36/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

за участю секретаря Чорної В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом, в якому просять виселити ОСОБА_3 з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги позивачі мотивують тим, що їм належить на праві власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Але вони, як власники будинку, не мають можливості спокійно володіти, користуватися та розпоряджатися ним, у зв`язку з тим, що в цьому будинку разом з ними проживає відповідач по справі, який не тільки незаконно проживає в цьому будинку, але й створює неможливість сумісного проживання, а саме: постійно влаштовує сварки та навіть бійки, принижує позивачів перед сусідами та родичами, перешкоджає користуватися підсобними приміщеннями шляхом закриття їх на замок. Останнім часом проживання разом з відповідачем в одному будинку стало зовсім нестерпним. Порушення прав позивачів носить системний характер. Неодноразові звернення до поліції не дали результатів, у зв`язку з чим позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .При цьому, ОСОБА_1 належить 30/100 частин вказаного будинку на підставі договору дарування від 09.11.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Шустовою Н.С. та зареєстрованого у реєстрі за №3808, а ОСОБА_2 70/100 частин будинку, що підтверджується договором дарування від 19.02.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5-108.

Рішенням Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області №1016-VI від 19.10.2015 року «Про перейменування назви вулиць в селищі Жовтнева революція на території Хлібодарської селищної ради» в селищі Жовтнева революція перейменовано вул. «Радянська» на вулицю «Миру».

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів» №1037-VIII від 17.03.2016 року селище Жовтнева Революція Хлібодарської селищної ради Біляївського району було перейменовано на селище Радісне.

З відповіді Біляївського РВ ГУ ДМС України в Одеській області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.10.2002 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно талонів-повідомлень 001063, 028702, 001001, 028701, 001002, а також висновків ЄО, залучених до матеріалів справи, між сторонами існують напружені, конфліктні стосунки, неодноразові звернення до правоохоронних органів, що свідчить про об`єктивну неможливість сумісного проживання сторін в одному будинку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частиною 1 ст. 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Із змісту ч. 1 ст. 109 ЖК України, вбачається, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 за №2 при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжитті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 116, 157 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 02.02.2023 року.

Суддя С.М. Драніков