Справа № 946/8087/20
Провадження № 2/946/902/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2023 року
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого Жигуліна С.М.
при секретарі Морару Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі
справу за позовом
комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго»
стягнення заборгованості
Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомили, відзив на позов не надали.
З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України.
Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.
Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів.
Відповідно до вимог ст. 9 ч.1 та 20 ч.3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за № 630 від 21 липня 2005 року плата за послуги вносить не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, а розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.
У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Розрахунки помісячної вартості послуг проводяться у відповідності до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 630 від 21 липня 2005 року з урахуванням тарифів за постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31 березня 2015 року з рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №461 від 07 червня 2013 року, № 49 від 19 січня 2018 року, №1106 від 08 жовтня 2018 року та №1285 від 26 листопада 2018 року.
Вказані обставини є такими, що зумовлюють обов`язок відповідачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо відповідач фактично користується ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.
Разом із тим, відповідно до вимог ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Позивачем не надано доказів щодо відсутності між відповідачами договорів про використання квартири, що у свою чергу не може бути визначено в якості неподільності предмета зобов`язання, що суд визначає за підставу про виконання відповідачами обов`язку в рівних частках.
Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, що зумовлює стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору 2102,00 грн. и поштових витрат 64 грн.
Керуючись ст. 280-282 ЦПК України
Позовні вимоги задовольнити частково.
Позивач має право оскаржити рішення відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя: С.М.Жигулін