У Х В А Л А

Іменем України

09 березня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаряРябенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна в спільній сумісній власності, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна в спільній сумісній власності, у якому просить визначити частку майна боржника - ОСОБА_1 на кв. АДРЕСА_1 - у розмірі частини.

Вимоги подання обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 67574332 з примусового виконання виконавчого листа № 754/12936/20 від 07.09.2021, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 3 972 505 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 18.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67574332 та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення неправдивих відомостей. Боржником рішення суду не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено. 16.12.2021 приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. Згідно з повідомленням Територіального сервісного центру РСЦ МВС в м. Києві за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Під час виконання приватним виконавцем встановлено, що на праві власності у боржника відсутні грошові кошти, рухоме та нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення. Встановлено, що боржник перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2002 року з ОСОБА_3 , при цьому у відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.07.2018 ОСОБА_3 було набуто право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зважуючи на викладене, приватний виконавець вважає, що вказане нерухоме майно набуте за час шлюбу, а тому з урахуванням відсутності у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, що унеможливлює виконання судового рішення, приватний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

Від заінтересованої особи - ОСОБА_3 13.02.2023 найшли пояснення, у відповідності до яких остання заперечує щодо задоволення подання про визначення частки майна в спільній сумісній власності, вказує при цьому на те, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 придбана за особисті кошти ОСОБА_3 . При цьому, остання зазначає про те, що 29.05.2018 продала свою особисту квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Після спливу 2 тижнів 13.06.2018 ОСОБА_3 внесено кошти за оплату квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, зважаючи на викладене, ОСОБА_3 набула квартиру за власні кошти, що належали їй особисто. Також, вказує на те, що 10.09.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюбний договір, відповідно до п. 1 вказаного договору, майно, нажите подружжям під час шлюбу,є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я воно зареєстроване або визначене. ОСОБА_3 посилається на те, що за умови наявності спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду, а отже, у зв`язку з наявним спором про право, заінтересована особа просить залишити подання приватного виконавця Ляпіна Д.В. без розгляду.

Ухвалою суду від 30.01.2023 постановлено відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Яресько Т.В. про зупинення провадження у справі.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Стягувач та його представник в судове засідання не з"явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Від представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Яресько Т.В. надйшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, до суду подано заяву про розгляд справи без участі заінтересованої особи, підтримують пояснення та просять залишити подання приватного виконавця без розгляду.

Суд, вивчивши подання приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За змістом ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України. Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №327/504/17).

Відповідно до ст.60 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

При цьому, згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. від 18.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67574332 з примусового виконання виконавчого листа № 754/12936/20, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 150 000 дол. США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 510 грн.

16.12.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. у межах виконавчого провадження № 67574332накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Судом встановлено, що між боржником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_3 (після укладення шлюбу « ОСОБА_3 ») було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.03.2002, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

22.12.2016 ОСОБА_3 укладено Договір № 1/1/10+М/42 купівлі - продажу майнових прав.

Відповідно до п. 4.3.1 вказаного Договору, сторони визначають наступний порядок розрахунків за договором: Покупець перераховує 905 510 грн. на поточний рахунок продавця не пізніше ніж до 15.06.2018 року включно.

Заінтересована особа вказує на те, що з метою купівлі квартири 29.05.2018 ОСОБА_3 продала свою особисту квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Зокрема, згідно з інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.05.2017 згідно з даними реєстрових книг квартира АДРЕСА_5 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 10.04.1997.

10.09.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Шлюбний договір, що засвідчений приватним виконавцем Галущенко Н.М.

У відповідності до п. 1 Шлюбного договору, майно, нажите подружжям під час шлюбу,є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я воно зареєстроване або визначене.

Також, пунктом 3 Шлюбного договору передбачено, що при укладенні договорів купівлі майна (як рухомого так і нерухомого) після підписання даного договору, кожен із подружжя має право діяти самостійно. Додаткова згода іншого з подружжя на укладення цивільно-правових договорів не потрібна.

Доказів зворотного, зокрема розірвання вказаного договору, зміни або припинення, матеріали справи не містять.

Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У разі придбання майна у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Також, судом встановлено, що між боржником та заінтересованою особою ОСОБА_3 10.09.2021 укладено шлюбний договір, котрим регламентовано, що майно нажите подружжям під час шлюбу, є особистою приватною власністю того подружжя, на чиє ім`я воно зареєстроване або визначене.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений ст. 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

За змістом ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Розгляд подання за правилами ст. 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/1 дійшла висновку про те, що ст. 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_3 заперечує щодо наявності підстав для визначення спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, а також посилається на те, що вказана нерухомість придбана за особисті кошти ОСОБА_3 .

Отже, враховуючи викладене, вбачається наявним спір щодо визначення частки майна в спільній власності подружжя.

Зокрема, суд роз`яснює, що приватний виконавець має звертатись до суду з позовною заявою в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України».

Керуючись ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 356, 357, 366, 368, 370, 371, 443 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна в спільній сумісній власності, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 15.03.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон