Справа № 604/130/23
Провадження № 2/604/100/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Дериш М. Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , адреса проживання с. Жеребки Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Підволочиської територіальної громади Тернопільської області (Підволочиської селищної ради), юридична адреса: смт. Підволочиськ вул. А Шептицького,4, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - адвокат Кулеба І.І. звернулася до суду з позовом про визнання за позивачами права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , зокрема: за ОСОБА_1 - право власності на 2/3 частини житлового будинку, з яких: 1/3 частину будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частину - належну їй як члену колгоспного двору, за ОСОБА_3 - право власності на 1/3 частину зазначеного будинковолодіння, належного їй як члену колгоспного двору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 30 березня 1992 року виконкомом Жеребківської сільської ради Підволочиського району на підставі рішення виконкому від 26 грудня 1991 року за № 25 видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_2 який належить колгоспному двору і складається з трьох членів двору, головою якого є ОСОБА_4 .. У відповідності до архівної довідки, станом на 1991 рік у згаданому господарстві проживало троє осіб: голова двору - ОСОБА_4 , дружина голови двору - ОСОБА_1 та дочка голови двору - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, заповіту щодо розпорядження своїм майном не залишив. Єдиним спадкоємцем, який спадщину прийняв - була його дружина - ОСОБА_1 . Інший спадкоємець померлого - дочка ОСОБА_6 спадщину не прийняла та спадкувати не бажає. Після звернення позивача ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, їй відмовлено, оскільки вищевказаний житловий будинок належить колгоспному двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивачі захистити свої права на мають можливості, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 09 лютого 2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання позивачі не з`явилася, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача - Підволочиської територіальної громади (Підволочиської селищної ради) Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна № 153, виданої 12 вересня 2022 року Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 88,2 кв.м., житловою площею 62,2 кв.м. належить ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 березня 1992 року.

Як вбачається з довідки №114, виданої Жеребківським старостинським округом Підволочиської селищної ради 04 листопада 2022 року - будинковолодінння, яке належало померлому ОСОБА_4 знаходилось за адресою АДРЕСА_3 , яка змінена на АДРЕСА_2 .

У відповідності до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 виготовлений 12 вересня 2022 року, замовник технічної інвентаризації - ОСОБА_1 .

Згідно інформації бюро технічної інвентаризації Підволочиського району Тернопільської області №154 від 12 вересня 2022 року будинковолодіння по АДРЕСА_2 зареєстровано б БТІ за №57 в книзі 01, належить ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 березня 1992 року. Рік будівництва житлового будинку - 1980. Самовільно переобладнані приміщення відсутні.

З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області №5 Тернопільської військової адміністрації №1020 від 11.11.2022року убачається, що по документах архівного фонду «Жеребківська сільська рада» у погосподарських книгах с. Жеребки станом на 1991 рік значиться господарство ОСОБА_4 ,1952 р.н., голови домогосподарства, разом з яким проживали ОСОБА_1 - 1951р.н. дружина, ОСОБА_7 , 1976р.н., дочка. Суспільна група господарства - колгоспний двір.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Таким чином, у відповідності до даних положень ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 належало по 1/3 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки вони не витребували і продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 01 лютого 2012 року.

У відповідності до довідки Жеребківської сілсьької ради №223 від 19 серпня 2014 року ОСОБА_1 , 1951 р.н. до дня смерті проживала з чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та доглядала його.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Жеребківською сільською радою Підволочиського району 16 жовтня 19776р. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 24 липня 2007 року ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу 06 лютого 1994 року з ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

З роз`яснення приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу №90/01-16 від 14 листопада 2022 року убачається, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 , яка проживала з чоловіком на час відкриття спадщини, та згідно ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою що спадщину прийняла, за її заявою заведено спадкову справу № 132/2014, проте у зв`язку з тим, що жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться під АДРЕСА_2 є колгоспним двором, форма власності якого не передбачена чинним законодавством - видати свідоцтво про право на спадщину за законом на неможливо.

Згідно з Постановою Верховної Ради Українивід 17 липня 2020року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області ліквідовано Бережанський, Борщівський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Зборівський, Козівський, Кременецький, Лановецький, Монастириський, Підволочиський, Підгаєцький, Теребовлянський, Тернопільський, Чортківський, Шумський райони.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17липня 2020року №807-IX«Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони. При цьому, до Тернопільського району (з адміністративним центром у місті Тернопіль) включено території Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868. Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Законодавством не передбачена реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір.

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону України «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим законом та іншими законодавчими актами України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_10 є власником 1/3 частки будинковолодіння що розташоване по АДРЕСА_2 , що належить їй як члену колгоспного двору, ОСОБА_1 є власником 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , зокрема: частки будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та частки будинковолодіння, що належить їй як члену колгоспного двору. Проте позивачі не можуть оформити належне їм право власності на частки житлового будинку, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 9, 10, 77, 79, 80, 89, 211, 247, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 328, 392, 1217, 1218, 1223, 1268, п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року), суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , адреса проживання с. Жеребки Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Підволочиської територіальної громади Тернопільської області (Підволочиської селищної ради), юридична адреса: смт. Підволочиськ вул. А Шептицького,4, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 (до змін адміністративно-територіального устрою Підволочиського) району Тернопільської області, загальною площею 88,2 кв.м та житловою 62,2 кв.м., зокрема на 1/2 частку зазначеного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/2 частку будинковолодіння, належну їй як члену колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 (до змін адміністративно-територіального устрою Підволочиського) району Тернопільської області, загальною площею 88,2 кв.м та житловою 62,2 кв.м., належну їй як члену колгоспного двору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя - підпис

Згідно з оригіналом :

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків