РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 572/370/22

Провадження № 22-ц/4815/298/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2022 року у складі судді Ведяніної Т. О., ухвалене в м. Сарни Рівненської області о 14 годині 20 хвилин, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу між сторонами по справі, залишилась проживати із матір`ю. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2008 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2008 рокку і до повноліття дитини, розмір яких в подальшому було змінено рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2019 року: визначено розмір аліментів у частці від заробітку боржника у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника. На даний момент ОСОБА_3 досягла повноліття, в зв`язку із чим стягнення аліментів припинено. Разом з тим, повнолітня дочка сторін у справі на даний час навчається на денній формі навчання на І курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 122 «Комп`ютерні науки» ОП «Інформаційні управляючі системи і технології за галузями». Дата вступу 01 вересня 2021 року, дата закінчення навчання 30 червня 2025 року. В зв`язку із навчанням дитина потребує матеріальної допомоги, оскільки несе витрати на придбання канцелярського приладдя, витрати по оплаті за проживання у гуртожитку, витрати на проїзд тощо. Навчаючись на денній формі навчання, дочка сторін позбавлена можливості працевлаштуватись та одержувати дохід, через що потребує матеріальної допомоги батьків Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на час навчання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення із позовом до суду і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною 23 років.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2022 року вказаний позов задоволено. Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час навчання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2022 року і до закінчення навчання, але не довше, аніж до досягнення нею 23 років щомісяця. Стягнуто з ОСОБА_2 992 гривні 40 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком батьків утримувати дітей, які продовжують навчання, на період цього навчання до досягнення ними 23-річного віку при умові матеріальної можливості надавати таку допомогу та обґрунтовано тим, що відповідач має матеріальну спроможність надавати утримання своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, навчається на денній формі навчання та позбавлена можливості самостійно себе утримувати.

Вважаючирішення суду незаконним, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі стверджує, що судом неправильно встановлено та дано помилкову оцінку обставинам, які мають значення для вирішення спору, зокрема, не взято до уваги, що на його утриманні перебуває малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Додає, що протягом більш як два останніх роки у нього відсутня постійна робота, а із введенням в Україні воєнного стану можливість заробітку суттєво звузилася. Зазначає, що оскаржуване рішення містить посилання на інше судове рішення ухвалене Сарненським районним судом Рівненської області 23 вересня 2019 року, яким змінено розмір аліментів, що з нього стягувалися, з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку, і при ухваленні цього рішення судом взято до уваги його неспроможність сплачувати аліменти на неповнолітню дитину в заявленому розмірі. Покликаючись на те, що місцевим судом не встановлено на підставі належних і достовірних доказів потреби дочки ОСОБА_4 в матеріальній допомозі від батьків та можливості батька таку допомогу їй надавати, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Мельник Олена Петрівна вважає рішення суду першої законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що її слід задовольнити частково.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Сарненським районним управлінням юстиції Рівненської області від 03 лютого 2004 року.

Дочка сторін є повнолітньою особою та не досягла 23-річного віку.

ОСОБА_3 навчається у Державному податковому університеті на І курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 122 «Комп`ютерні науки» ОП «Інформаційні управляючі системи і технології за галузями», форма навчання денна, термін навчання починаючи з 1 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року, що підтверджується копією довідки №8 від 21 січня 2022 року.

ОСОБА_3 навчається за рахунок коштів Державного бюджету України, однак копією квитанції від 17 січня 2022 року про переказ коштів у сумі 520,00 грн. підтверджується оплата за проживання останньої в гуртожитку (а.с. 10).

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В роз`ясненнях п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зібраними у справі доказами встановлено, що дочка сторін на час постановлення рішення досягла 18-річного віку, навчається у вищому учбовому закладі, при чому у зв`язку з навчанням на стаціонарній формі позбавлена можливості працювати та заробляти кошти, а відтак потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, придбанням необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості, а також для оплати навчання в гуртожитку.

Що стосується такого обов`язкового складника для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, як можливість у батьків надавати матеріальну допомогу, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач офіційно непрацевлаштований. Копія трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05 березня 2003 року ОСОБА_2 містить запис №16 від 13 лютого 2019 року про звільнення з посади на підставі ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Будь-які інші записи про працевлаштування відсутні.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15 лютого 2018 року, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки № 193/09-13-09 від 03.10.2022 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входять ОСОБА_7 , дружина, і ОСОБА_6 , дочка.

Відповідно до копії розрахунку-заборгованості №26344 від 23 серпня 2022 року, виданої Саренським відділом ДВС у Сарненському районі Рівненської області, станом на вказане число заборгованість з боку ОСОБА_2 щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Покликання апеляційної скарги на те, що у відповідача відсутня фінансова можливість утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання, через відсутність офіційного постійного доходу, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки жодними доказами у справі не підтверджено об`єктивної неможливості відповідача працевлаштуватися таким чином, щоб мати змогу заробляти кошти як на власне забезпечення, так і на утримання своїх дітей.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом безспірно встановлено, що витрати на навчання дочки сторін мають місце, та за твердженнями позивачки їх несе виключно вона. Відповідач у своїй апеляційній скарзі підтверджує, що обов`язок по утриманню дочки ОСОБА_4 виконував до повноліття останньої, сплачуючи аліменти, у зв`язку з чим вважає, що повністю виконав свій батьківський обов`язок.

Оцінюючи обставини справи в сукупності, беручи до уваги, що молодша дочка відповідача ОСОБА_5 є неповнолітньою, а відтак обов`язок батьків по її утриманню до досягнення повноліття є абсолютним, а потреба старшої дочки відповідача сторін ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у матеріальній допомозі є доведеною, як доведена і можливість відповідача як батька дітей таку допомогу надавати, оскільки він є фізично здоровою особою працездатного віку, що не позбавляє його можливості працевлаштуватися таким чином, щоб мати змогу забезпечувати своїх дітей належним чином, та забезпечити поруч із цим достатній рівень власного життя, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку. На думку суду, такий розмір аліментів з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню дітей забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів, а також їхніх дітей.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2022 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:.

«Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (жительки АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на час навчання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2022 року і до закінчення навчання, але не довше, аніж до досягнення нею 23 років щомісяця.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Поновити дію рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2022 року в частині, яка залишена без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Боймиструк С. В.