Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
24 лютого 2023 року смт. Романів
Суддя Романівського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ,-
В С Т А Н О В И В :
В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню цих дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх життям, побутом, не підтримує матеріально та зловживають алкогольними напоями.
Окрім того, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь аліменти на неповнолітніх дітей з кожного в розмірі 1/3 частини усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття.
Також ОСОБА_1 просить ухвалити рішення про встановлення опіки над неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та призначити її опікуном цих дітей.
Водночас, позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, яке обгрунтоване важким матеріальним становищем та утриманням неповнолітніх дітей, в інтересах яких заявлено позов.
Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана із порушенням статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у ній відсутнє зазначення ціни позову.
При визначені ціни позову слід керуватися пунктом 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, за змістом якого у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Окрім цього, відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2684,00 грн.
За змістом частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою підлягає сплаті 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а за позовну заяву немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Позивачем при подачі даного позову заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та про встановлення опіки) та дві вимоги майнового характеру (про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей та про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на неповнолітніх дітей).
Виходячи із заявлених позовних вимог та враховуючи положення пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» відносно пільг щодо сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, сплаті підлягає 2147,20 грн за дві вимоги немайнового характеру (1073,60 грн х 2 = 2147,20 грн).
При цьому, клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Також статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland». Від 25.07.2005).
Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Як на підставу для відстрочення сплати судового збору позивач посилається на важке матеріальне становище та утримання неповнолітніх дітей, в інтересах яких заявлено позов.
При цьому ОСОБА_1 до позовної заяви не додано будь-яких доказів на підтвердження її доводів, зокрема, на підтвердження того, що вона перебуває в скрутному матеріальному становищі та не може сплати судовий збір при поданні даного позову.
Окрім цього, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вимоги щодо сплати судового збору не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.
Керуючись статтею 185 ЦПК України, суддя,-
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що способом усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частин даної ухвали, є подання нею до суду позовної заяви, в якій має міститися зазначення ціни позову, а також надання нею документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 2147,20 грн.
У графі платіжного документа «Призначення платежу: *;101;__________» платник судового збору повинен вказати код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті; Судовий збір, за позовом (ПІБ заяника), Романівський районний суд Житомирської області».
Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення даної ухвали та повідомити, що у разі неусунення недоліків позовна заява буде вважатись неподаною і їй повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Ковальчук