Провадження № 22-ц/802/309/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

перевіривши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на судове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» в особі директора Іванова Дмитра Олександровича, Публічного акціонерного товариства «Волиньобленерго» в особі директора Севідова Сергія Васильовича, про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2023 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Волинського апеляційного суду скаргу на судове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2023 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на судове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року в даній справі залишено без руху. Надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк - десять днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги.

27 лютого 2023 року на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , за змістом якої було видно, що заявник висловлює свою незгоду із процесуальним оформленням ухвали суду про залишення її апеляційної скарги без руху, а саме - щодо засвідчення копії процесуального документа помічником судді. Однак, вказані судом недоліки позивач не усунула.

З метою дотримання прав ОСОБА_1 на апеляційне оскарження нею судового рішення ухвалою Волинського апеляційного суду від 02 березня 2023 року апелянту продовжено строк на усунення недоліків скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

13 березня 2023 року ОСОБА_1 , не усунувши вказаних в ухвалі суду недоліків апеляційної скарги, подала до суду заяву (дослівно -волевиявлення).

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та доданих матеріалів, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційну скаргу слід повернути з огляду на таке.

Статтею 356 ЦПК України визначені вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції з підстав, передбачених частиною другою статті 357 ЦПК України, а саме, якщо апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу.

Апелянт протягом усього досить тривалого часу, наданого судом, не усунула недоліки поданої нею апеляційної скарги, а лише надсилала суду заяви, в яких висловлювала свою думку з приводу процесуального оформлення документів судом та заперечення свого статусу громадянина України.

Зокрема, в заяві від 13 березня 2023 року, ОСОБА_1 серед іншого заявляє про «поновлення належних їй від народження прав і обов"язків людини в правовому статусі громадянина Союзу РСР/УРСР», вказує, що «на неї більше не розповсюджуються обов`язки громадянина України», що «у торгової компанії під назвою «держава Україна», ніколи не було та й не може бути «громадян», придбати «громадянство» приватної трастової комерційної (торгової) структури неможливо з огляду на те, що у неї немає, і не може бути статусу Держави».

У тексті заяви ОСОБА_1 до апеляційного суду, замість того, щоб правильно оформити апеляційну скаргу відповідно до вимог ЦПК України, використовує висновки та вислови, які не притаманні для написання ділових документів (в тому числі апеляційної скарги), зокрема вона відображає зневажливе ставлення до держави України, громадянства нашої країни, судової гілки влади та державних органів України загалом.

Апеляційний суд зауважує, що використання заявницею таких висловлювань виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Велика Палата Верховного Суду переконана, що використання такої лексики у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див.: ухвали щодо прийнятності у справах «Регак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що звернення ОСОБА_1 із неналежно оформленою апеляційною скаргою, яку вона, вочевидь, не має наміру виправляти, та заявами, у яких використані вказані висловлювання щодо суддів та судової системи та інших органів влади загалом є виявом очевидної неповаги, не спрямоване на ефективний захист її прав, свобод та інтересів, а тому суперечить завданню цивільного судочинства, можуть розцінюватися як зловживання процесуальними правами.

Узагальнюючи наведене та враховуючи невиконання апелянтом вимог ухвали суду від 17 лютого 2023 року та від 02 березня 2023 року, оскільки недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 усунуті не були, суд вважає, що дану апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Водночас, заявниці роз`яснюється судом апеляційної інстанції, що повернення апеляційної скарги не позбавляє її права, за наявності для того підстав, подати апеляційну скаргу, добросовісно користуючись цим правом, тобто керуючись завданням цивільного судочинства та виконуючи інші вимоги чинного цивільного законодавства України.

Керуючись статтями 44, 126, 185, 357, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на судове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» в особі директора Іванова Дмитра Олександровича, Публічного акціонерного товариства «Волиньобленерго» в особі директора Севідова Сергія Васильовича, про зобов`язання вчинити дії, слід вважати неподаною і повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий

Судді