"17" березня 2023 р.
Справа № 642/2072/22
Провадження № 2/642/40/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Добронос Д.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з останньої заборгованість за договором позики від 26.02.2021 року в розмірі 369 000 (триста шістдесят дев`ять тисяч) грн. та штраф за договором позики від 26.02.2021 року грошові кошти в розмірі 369 000 (триста шістдесят дев`ять тисяч) грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 лютого 2021 року ОСОБА_2 уклала з ним договір позики, відповідного до якого отримала від позивача гроші в сумі 279 500 грн. еквівалентом 10000 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день укладання договору, зі строком повного погашення боргу не пізніше 26 лютого 2022 року. Строк повернення боргу закінчився , відповідач свої зобов`язання у зазначений строк не виконала, суму боргу не повернула, тому позивач вимушений звернутись до суду з позовом. Так, як зобов`язання що повернення боргу відповідачем не виконано, сума боргу на дату звернення до суду складає 369 000 гривень в еквіваленті за офіційним курсом НБУ та штраф за невиконання договору 369 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 січня 2023 року за позовною заявою відкрито провадження в порядку загального та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зв`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, та вказала, що не мала можливості повернути борг, позовні вимоги визнає частково, а саме не визнає в частині стягнення штрафу.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 26.02.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики. За даним договором позивач надав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 279500 грн., що є еквівалентом 10 000 доларів США із строком повернення до 26.02.2022 року.

03.09.2022 року відповідачем було передано за розпискою позивачу грошові кошти у сумі 100 доларів США у якості відсотків за березень 2021 року відповідно до умов договору позики від 26.02.2021 року.

Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16-ц (провадження № 61-42076св18).

За наслідком встановлення характеру спору, який виник між позивачем та відповідачем, судом здобуто висновок про існування між сторонами правовідносин, заснованих на договорі позики, підтверджено факт отримання грошових коштів, з`ясовано строк та порядок їх повернення, підтверджено неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Так, зі змісту дослідженого судом договору позики, які учасники склали 26.02.2021 року, слідує, що позичальник усвідомлює правову природу та юридичні наслідки вчинюваного між ним та кредитором правочину, беззаперечно підвереджує, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 279 500 грн., що на момент укладення договору дорівнює 10 000 доларів США, бере на себе зобов`язання повернути грошову суму у встановлений договором строк.

Пунктом 2 договору позики встановлено, що сума позики прийнята в повному обсязі від Позикодавця Позичальником до підписання цього договору.

За переконанням суду, наявність відповідних домовленостей за укладеними договорами підтверджує факт отримання грошових коштів із зобов`язанням їх повернення.

Відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання.

Згідно з положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як встановлено при розгляді справи, на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором позики не погашає.

Оскільки відповідач належним чином добровільно не виконала умови договору позики та всупереч вимогам цивільного законодавства до цього часу не повернула борг за вказаним договором, у зв`язку із чим у неї перед позивачем утворилась прострочена заборгованість в розмірі еквівалентному 10 000 доларів США, що станом на грудень 2022 року дорівнює 369 000 грн., тож суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 369 000 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України ).

Позивач просить стягнути з відповідача штраф за невиконання зобов`язань згідно договору позики у розмірі 369000 грн.

Договором позики від 26.02.2021 року, а саме п. 9.3. передбачено штрафні санкції за невиконання зобов`язань за договором. Так, у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується сплатити на користь позикодавця штраф розміром сто відсотків від суми визначеної у п. 1 Договору.

Таким чином, позивачем доведено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики щодо своєчасної, у погоджений сторонами строк, виплати суми позики, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат з урахуванням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору 7380 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат за подання позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і. н. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( і.н. НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 26.02.2021 року в розмірі 369 000 (триста шістдесят дев`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і. н. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( і.н. НОМЕР_2 ) у якості штрафу за договором позики від 26.02.2021 року грошові кошти в розмірі 369 000 (триста шістдесят дев`ять тисяч) грн.

Стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і. н. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі у 7380 (сім тисяч триста вісімдесят) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.03.2023 року.

Суддя О.В. Бородіна