Справа № 362/762/23
Провадження № 2/362/1043/23
У Х В А Л А

13.03.23 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, додатками до якої є іноземні офіційні документи.

14.02.2023 р. ухвалою суду позовну заяву в зв`язку із невідповідністю заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали, а саме надати суду легалізовані докази.

08.03.2023 р. на виконання ухвали суду від 14.02.2023 р., після усунення недоліків, представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Перевіривши заяву, приходжу до висновку про те, що ухвалу суду від 14.02.2023 р. позивачем не виконано повністю, оскільки згідно ст. 95 ЦПК України, іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У свою чергу, із наданих ВССУ роз`яснень, які викладені у листі «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013р. слідує, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Документи, складені за участю органів державної влади та місцевого самоврядування або такі, що від них виходять, може бути використано на території іншої держави лише після відповідного їх посвідчення,якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Документи адміністративних і юридичних органів іноземних держав набувають сили письмових доказів за умови їх легалізації (засвідчення) консульськими посадовими особами або проставлення апостиля. Однак стосовно кожної окремо взятої країни можлива специфіка вказаної діяльності і при цьому слід звертати увагу на зміст міждержавних угод.

Позивачем, як вже встановлювалось, надані до суду документи на іноземній мові, які суд позбавлений визнати належними доказами, оскільки відсутні нотаріально посвідчені переклади на українську мову, для підтвердження обставин, що відносяться до предмету доказування по даній справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин позов слід повернути заявнику, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Кравченко