Справа № 278/1666/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Житомирської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними рішень, державних актів на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, якому згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-08-13 № 001966 виданого 04.04.1994 року, належала земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку у АДРЕСА_1 , яка була успадкована нею та його дітьми, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Після отримання свідоцтва про право на спадщину та при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки в натурі (на місцевості) з`ясувалося, що на земельну ділянку, яка належала чоловіку зажиття, накладаються три земельні ділянки, які належать ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на підставі відповідних державних актів, які, як зазначає позивач, були видані за відсутності відповідних рішень сільської ради про передачу земельних ділянок у власність, що суперечить нормам Земельного кодексу України.

На підставі вище викладеного, позивач просить суд:

- визнати недійсним рішення 26 сесії 5 скликання Кам`янської сільради від 09.10.2009 року в частині виділення у користування земельної ділянки у с. Сонячне ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0382 виданого на ім`я ОСОБА_2 01.03.2010 року за № 74 та скасувати реєстрацію (записи про реєстрацію) цього державного акту у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди та у поземельній книзі;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :04:001:0382 за ОСОБА_2 у Державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0291 виданого на ім`я ОСОБА_3 19.11.2009 року за № 59 та скасувати реєстрацію (записи про реєстрацію) цього державного акту у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди та у поземельній книзі;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :04:001:0291 за ОСОБА_3 у Державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки;

- визнати недійсним розпорядження Житомирської районної адміністрації від 21.04.2005 року за № 274 в частині передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_7 ;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :05:000:0113 виданого на ім`я ОСОБА_7 21.07.2005 року за № 78 та скасувати реєстрацію (записи про реєстрацію) цього державного акту у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди та у поземельній книзі;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :05:000:0113 за ОСОБА_7 у Державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.

У відзиві на позовну заяву представник ГУ Держгеокадастру у Житомирській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог; вважає, що позов є безпідставним, а Головне управління - неналежним відповідачем у справі (т. 1, а.с. 80-82).

Представником Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області подано відзив на позовну заяву (т. 1, а.с. 107-110), у якому зазначає, що Житомирська райдержадміністрація діяла в межах законних повноважень, делегованих їй державою станом на 21.04.2005 рік, та винесла спірне розпорядження відповідно до норм чинного законодавства, відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду (т. 1, а.с. 142) закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_6 у зв`язку з його смертю (т. 1, а.с. 76).

Ухвалою суду від 27.01.2021 року залишено без розгляду позовну вимогу про визнання недійсним розпорядження Житомирської РДА від 21.04.2005 року № 274 в частині передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_7 ; відмовлено у задоволенні клопотання про виключення з кола відповідачів Житомирської РДА (т. 1, а.с. 227-228).

Ухвалою суду від 16.02.2021 року (т. 1, а.с. 265-267) призначено у справі судову земельно-технічну експертизу.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представником Житомирської РДА подано заяву про розгляд справи без їх участі (т. 2, а.с. 212-213).

Інші учасники судового процесу в засідання не з`явились; про розгляд справи повідомлялись належним чином (т. 2, а.с. 209, 210, 217-218); причини неявки суду не відомі.

У попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавали та просили відмовити у їх задоволенні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 (знайомий позивача) показав, що на земельній ділянці позивача здійснювались будівельні роботи; фундамент від будинку досі стоїть на земельній ділянці; він особисто приймав участь у будівництві будинку, приблизно десь у 1994 році, однак після смерті чоловіка позивачки стало фінансове питання і ОСОБА_1 попросила допомогти розібрати цей будинок.

Свідок ОСОБА_9 показав, що десь у 2002-2003 роках він допомагав розбирати блоки будинку та плити; зазначив, що на земельній ділянці стояв гараж і чи перебували на земельній ділянці інші забудови він не пам`ятає. Вказав, що земельна ділянка належала позивачу і що вони з чоловіком на ній будувались.

Свідок ОСОБА_10 показав, що десь у 1994 році вони копали фундамент на спірній земельній ділянці під будинок і тимчасову споруду; він особисто клав кладку на тимчасову споруду. Коли загинув чоловік позивача, вони допомагали розбирати будівельні матеріали зі збудованої споруди в с. Сонячне.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 зазначив про відсутність первинної землевпорядної документації, яка розроблялась на належну на той час чоловіку позивачки земельну ділянку. Підтвердив, що фундамент будинку існував у 2003 році, у 2020 році, і станом на момент проведення експертизи він також там розташований. Пояснив, що наявна технічна документація із землеустрою на належну померлому ОСОБА_12 земельну ділянку щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) площею 0,015 га, яка була виготовлена на замовлення позивачки, не відповідає державному акту. Підтвердив часткове перетинання (накладення) спірних земельних ділянок відповідачів на земельну ділянку, яка належала чоловіку позивача, у площині; однак зауважив, що за відсутності межевих знаків фактичні межі користування земельними ділянками сторін - фізичних осіб встановити не вбачається за можливе.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, беручи до уваги пояснення експерта щодо його висновку, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

За життя ОСОБА_12 , чоловіку позивача, було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ-08-13 № 001966 (т. 1, а.с. 14), відповідно до якого останньому передалась у власність земельна ділянка площею 0,15 га, що розташована на території Кам`янської сільської Ради с. Сонячне; землю передано для будівництва та обслуговування жилого будинку; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11.

У 1994 році на замовлення ОСОБА_12 було виготовлено будівельний паспорт (а.с. 15 - витяг).

Спадкоємцями майна ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - приватизованої земельної ділянки розміром 0,15 га, яка знаходиться в селі Сонячне Кам`янської сільскої ради, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-08-13 №001966 від 07.04.1994 року, є:

- його дружина, ОСОБА_1 в 1/3 частки (свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 2-671 26.05.2006 року (т. 1, а.с. 10);

- його дочка, ОСОБА_4 в 1/3 частки (свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 2-672 26.05.2006 року (т. 1, а.с. 11);

- його син, ОСОБА_4 в 1/3 частки (свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 2-672 26.05.2006 року (т. 1, а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Кам`янської сільської ради № 48 від 27.04.2017 року присвоєно фактичну адресу об`єкту нерухомого майна земельній ділянці площею 0,15 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

На замовлення ОСОБА_1 у 2017 році ТОВ "Геометр" була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1500 га гр. ОСОБА_12 (а.с. 181-190, т. 1).

17.08.2017 року державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 07.08.2017 року (реєстраційний номер ЗВ-017) разом з доданими до неї документами та відповідно до порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав:

- невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :04:001:0382 площа співпадає на 6,6449%; перетин ділянок з ділянкою :05:000:0113 площа співпадає на 73,4205%; перетин ділянок з ділянкою :04:001:0291 площа співпадає на 16,122%;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (т. 1, а.с. 19, 18).

З відповіді ГУ Держгеокадастру у Житомирській області № 1406/0-891/6-19 від 23.08.2019 року на заяву ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 20) вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0382, :05:000:0113, :04:001:0291 були зареєстровані до 01.01.2013 року та перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками та без стягнення плати за таке перенесення (т. 1, а.с. 21).

Згідно відомостей Державного земельного кадастру станом на 20.11.2019 року земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0382 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0113 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0291 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 22).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 40117, виданого 21.07.2005 року (т. 1, а.с. 121), ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 2,9561 га з кадастровим номером :05:000:0113, що розташована на території Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства; акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78.

У 2008 році ПП "Терра - Центр і К" на замовлення ОСОБА_3 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та виготовлення державного акта на право власності на на земельну ділянку площею 0,1500 га в с. Сонячне (а.с. 191-204, т. 1).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 437323, виданого 19.11.2009 року (т. 1, а.с. 123) ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером :04:001:0291, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 59.

У 2010 році ПП "Терра - Центр і К" на замовлення ОСОБА_2 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та виготовлення державного акта на право власності на на земельну ділянку площею 0,1500 га в с. Сонячне (а.с. 205-223, т. 1).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 248643, виданого 01.03.2010 року (т. 1, а.с. 122) ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером :04:001:0382, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 74.

Архівним сектором Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області на адвокатський запит надано відповідь (т. 1 а.с. 24) з наступними документами:

- рішення Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області 12 сесії 5 скликання від 12.10.2007 року про надання дозволу ОСОБА_3 на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 26);

- рішення Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області 26 сесії 5 скликання від 09.10.2009 року про виділення у користування земельної ділянки площею 0,15 га у с. Сонячне гр. ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 25).

Із вказаної відповіді вбачається, що рішення сесії від 12.10.2007 року про передачу у власність земельної ділянки площею 0,15 га у с. Сонячне гр. ОСОБА_3 не значиться; у протоколах сесії Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області за 2009 рік, рішення від 11.12.2019 року щодо передачі у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 площею 0,15 га у с. Сонячне не значиться.

На виконання вимог ухвали суду від 16.02.2021 року (т. 1, а.с. 265-267) судовим експертом ОСОБА_11 було виготовлено висновок № 402/03-2022 від 23.03.2022 року (т. 2, а.с. 68-88).

У відповідності до вказаного висновку експерта земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0291 (власник ОСОБА_3 ), :04:001:0382 (власник ОСОБА_2 ) та земельна ділянка площею 0,15 га, межі якої визначені в технічній документації із землеустрою, що була розроблена /т. 1, а.с. 181-190/ ( ОСОБА_12 , чоловіком позивачки, за життя), пеританються частково в площині у результаті чого утворюється пляма накладення (а.с. 87, т. 2). Також експертом, в межах досліджувальних земельних ділянок підтверджено, зокрема, розташування стрічкового бетоного фундаменту та бетонних конструкцій на земельній ділянці, яка належала ОСОБА_12 за життя, та право власності на яку набуто позивачем та третіми особами у теперішній час у визначених частках (звор. стор. а.с. 87, т. 2). У той же час, як зазначено у висновку, встановити за результатами проведення візульно-інструментального обстеження фактичні межі розташування (земелекористування), в т. ч. координати кутів поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0382 площею 0,1500 га, земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0291 площею 0,1500 га та земельної ділянки площею 0,15 га, межі якої визначені в технічній документації із землеустрою /т. 1, а.с. 181-190/ не вбачається за можливе, у зв`зку з відстуністю відповідних межових знаків та інших матеріальних лінійних рубежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-УІ (далі - Закон), Державний земельний кадастр - єдина державка геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Абзацом першим ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-УІ передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор у своїй діяльності керується Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про Державний земельний кадастр», указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Держгеокадастру України, Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області та іншими нормативно-правовими актами.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки (ч. 4 ст. 9 Закону7 № 3613-УІ ).

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Отже, якщо брати до уваги факти вчинення реєстрації земельної ділянки та скасування такої реєстрації в базі даних ДЗК, то її проводять державні кадастрові реєстратори, які є посадовими особами органу владних повноважень, на яких чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей, а не Головне управління Держгеокадастру.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області жодних дій стосовно передачі у власність земельних ділянок, які належать співвідповідачам не вчинялися, реєстрація в базі ДЗК відбувалася шляхом перенесення з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру у автоматизованому порядку.

Відтак, у даній справі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області є неналежним відповідачем, оскільки ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.12.2012 року № 5245-VI, який набув чинності 01.01.2013 року, перерозподілено повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування.

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон) (в редакції від 05.06.2003) було передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Частина 2 статті 9 Закону передбачала, що розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.

Частина 3 статті 9 Закону передбачала, що результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі.

Частина 4 статті 9 Закону передбачала, що протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Частина 5 статті 9 Закону передбачала, що матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який набрав чинності 01.01.2019, відповідно якого районні державні адміністрації виключили та не внесли до списку органів, які мають право розпоряджатись земельними ділянками виділених в натурі (на місцевості) (паї).

Виходячи з вищевикладеного встановлено, що Житомирська райдержадміністрація на момент розгляду справи втратила свої повноваження щодо розпорядження земельними ділянками в натурі (частками, паї).

Відповідно до частини 3, 4 статті 12 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розпорядження Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 21.04.2005 року № 274 «Про затвердження протоколу зборів власників земельних часток (паїв), по розподілу земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складанню державних актів на право власності на землю членами реформованого КСП ім. Мічуріна Кам`янської сільської ради» (т. 1, а.с. 28-29) видане на підставі протоколу загальних зборів власників земельних часток (паїв) реформованого КСП ім. Мічуріна Кам`янської сільської ради по результатах розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі у відповідності затвердженого проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), погодження комісії при райдержадміністрації по розпорядженню землями державної власності та керуючись ст. ст. 17, 22, 25, 33, 81, 116, 118, 121, п.З розділу IX «Прикінцеві положення», п. 12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, Законами України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», «Про місцеві державні адміністрації» та іншими Законами та нормативно-правовими актами в галузі земельних відносин. У додатку №1 до розпорядження голови райдержадміністрації, де йде список громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель переданих у колективну власніть реформованого КСП ім. Мічуріна на території Кам`янської сільської ради, у списку один із громадян - ОСОБА_6 .

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що Житомирська райдержадміністрація діяла в межах законних повноважень делегованих їй державою станом на 21.04.2005 року, винесла вищевказане розпорядження відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року, судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки.

У статті 78 ЗК України закріплено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За статтею 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням, відповідно ст. 107 ЗК України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до ч. 1-2 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЗК України у разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Тобто, Законом передбачено, що якщо при розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначено невідповідність меж земельної ділянки, розміру тощо, встановленої у Державному акті на право власності на земельну ділянку, то межі визначаються з урахуванням цих нових обставин у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за згодою власника та погодженням із суміжними землекористувачами.

Позивачем та відповідачами за тривалий час розгляду справи не вирішено спірне питання щодо можливості погодження меж земельних ділянок; відтак захист порушеного права позивача як власника земельної ділянки можливий тільки в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час видачі оспорюваних державних актів, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій в) одержання земельних ділянок і земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 5 ст. 116 ЗКУ).

За положеннями ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно Розділу 7 Прикінцеві та Перехідні положення Закона України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими, незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру (п. 2 розділу). Відповідно до п. 10 цього ж розділу документи якими було посвідчено право власності на земельну ділянку, видані до набрання чинності цим законом, є дійсними.

Зважаючи на вищевикладені обставини вбачається, що виділення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельних ділянок, в тих межах, які зазначені в державних актах на право власності, при підтвердженні накладання, фактично порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження наявним нерухомим майном, яке було отримано на законних підставах набагато раніше, ніж земельні ділянки відповідачів.

Окрім того, відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , державні акти на земельні ділянки були видані за відсутності відповідних рішень Кам`янської сільської ради про передачу земельних ділянок у власність, що суперечить нормам Земельного кодексу України.

Таким чином, права позивача порушено, зокрема тим, що земельні ділянки відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується результатами проведення 23.03.2022 року судової земельно-технічної експертизи, фактично накладаються на земельну ділянку позивача, яка в її частині перейшла позивачу у спадок від її чоловіка, що виключає можливість у ОСОБА_1 здійснити реєстрацію вищезазначеної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч. 5 ст. 116 ЗК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 статті 152 ЗК України).

Чинне земельне законодавство України передбачає, зокрема, такий спосіб захисту цивільного права та інтересу у сфері земельних відносин, як скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі на підставі рішення суду.

Згідно ч. 13 ст.79-1 ЗК України та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Дії суб`єкта владних повноважень щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі врегульовані відповідними нормами Закону України «Про державний земельний кадастр», який є спеціальним законом, а тому його норми мають пріоритет над нормами загальних законодавчих актів.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 цього Закону, однією з підстав скасування Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки є ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 №1051 визначено порядок ведення державного земельного кадастру.

Згідно пункту 50 Порядку №1051 дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Пунктами 60, 61 Порядку №1051 передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд прийшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Питання щодо судових витрат - судового збору та оплати позивачем проведення судової експертизи (а.с. 48, 59) суд вирішує з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268 ЦПК України, ст. ст. 126, 152, 158, 791 ЗК України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про Державний земельний кадастр», «Про землеустрій», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 15, 16, 21 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Житомирської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними рішень, державних актів на право приватної власності на землю та скасування реєстрації - задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення 26 сесії 5 скликання Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 09.10.2009 року в частині виділення у користування земельної ділянки площею 0,15 га у с. Сонячне ОСОБА_2 .

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га із кадастровим номером :04:001:0382, виданого на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого 01.03.2010 року за № 74, скасувавши його реєстацію (записи про реєстрацію) у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та у поземельній книзі.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 га із кадастровим номером :04:001:0382 за ОСОБА_2 у державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0291 площею 0,1500 га, виданий на ім`я ОСОБА_3 19.11.2009 року та зареєстрованого за №59, скасувавши його реєстацію (записи про реєстрацію) у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та у поземельній книзі.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :04:001:0291 площею 0,1500 га за ОСОБА_3 у державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь держави по 1919,27 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 по 45,60 грн судового збору та по 1820,11 грн витрат за проведення експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік