КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 375/306/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/248/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 31 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Чорненької О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Київської області в особі виконавчого комітету про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області № 127 від 22 жовтня 2020 року «Про зняття з квартирного обліку гр. ОСОБА_1 », яким вирішено зняти з квартирного обліку при виконавчому комітеті Рокитнянської селищної ради і виключити із списків громадян, які користуються правом першочергового отримання житла, гр. ОСОБА_1 , 1962 року народження, який перебуває на квартирному обліку на першочерговій черзі отримання житла з 25 грудня 1990 року, складом сім`ї чотири особи, у зв`язку із поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення (набуття права власності на житловий будинок);

- зобов`язати виконавчий комітет Рокитнянської селищної ради Київської області поновити ОСОБА_1 , 1962 року народження, на квартирному обліку при виконавчому комітеті Рокитнянської селищної ради і включити до списку громадян, які користуються правом першочергового (позачергового) отримання житла на тих же умовах, що існували до прийняття незаконного рішення, під тим же порядковим номером, що існував станом на 22 жовтня 2020 року (під № 1);

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі (а.с. 1-6).

Позов обґрунтовував тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Рокитнянської районної ради народних депутатів Київської області № 279 від 25 грудня 1990 року ОСОБА_1 , працівника РВВС, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, прийнято на квартирний облік з правом першочергового одержання жилої площі зі складом сім`ї чотири особи. На той час сім`я проживала по договору найму за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що у 2001 році ОСОБА_1 набув статусу громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), у зв`язку з чим користується пільгою позачергового отримання жилого приміщення. Позивач перебував на квартирному обліку майже 30 років і житлом не забезпечувався.

Вказував, що рішенням виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області № 127 від 22 жовтня 2020 року «Про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 », останнього було знято з квартирного обліку, у зв`язку з поліпшенням житлових умов, внаслідок чого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення (набуття права власності на житловий будинок). Приймаючи вказане рішення відповідач керувався інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта індексний номер 225972373 від 29 вересня 2020 року. Вважав зазначене рішення Рокитнянської селищної ради Київської області про зняття з квартирного обліку протиправним та незаконним.

Зазначав, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 28 вересня 2006 року за ним було визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_2 в порядку спадкування після батька. Відповідно до технічного паспорту на вказаний житловий будинок загальна площа будинку становить 87,3 кв.м., житлова площа 53,3 кв.м., складається з п`яти житлових кімнат.

Згідно з актом депутатського обстеження від 14 вересня 2020 року у будинку АДРЕСА_2 проживає 9 осіб, в тому числі двоє неповнолітніх.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем, залишився поза увагою той факт, що позивач згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є особою, віднесеною до першої категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та користуються пільгою на позачергове забезпечення житловою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, перебував на позачерговій черзі загальнообласного реєстру громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесених до першої категорії, та житлова площа будинку є нижчою за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок (а.с. 1-6).

У квітні 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від селищного голови Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області Богданова Ю.А., в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що у зв`язку з проведенням щорічної інвентаризації облікових справ та перереєстрації громадян, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, стало відомо, що позивач набув у власність будинок, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Позивачем було підтверджено факт перебування у його власності зазначеного будинку під час засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Рокитнянської селищної ради, яке відбулося 22 жовтня 2020 року, на якій позивач був присутній особисто. Так, позивач набувши право власності на вищезазначений житловий будинок, втратив статус особи, яка потребує поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення. В зв`язку з зазначеним позивач був знятий з квартирного обліку при виконавчому комітеті Рокитнянської селищної ради та виключений зі списків громадян, які користуються правом першочергового отримання житла (а.с. 39-41).

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 31 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Київської області в особі виконавчого комітету про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовлено (а.с. 115-116, 118-125).

Не погодившись із рішенням суду, 05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі (а.с. 128-133).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Не погоджувався з висновком суду першої інстанції, що набувши права на позачергове забезпечення житлом, ОСОБА_1 із відповідною заявою до Рокитнянської селищної ради не звертався, а отже, у чергу на позачергове забезпечення житлом переведений не був. При цьому суд не з`ясував питання на якій саме черзі отримання житла (першочерговій чи позачерговій) він перебував. Крім того, зазначав, що кожного року отримував в Рокитнянській селищній раді довідку про перебування на квартирному обліку, про те, що мав писати додаткову заяву йому ніхто не повідомляв та вказували, що основна заява ним вже подана.

Апелянт звертав увагу, що судом першої інстанції не було враховано надані докази про те, що ОСОБА_1 дійсно перебував на квартирному обліку при виконавчому комітеті Рокитнянської селищної ради з правом позачергового отримання житла з 25 грудня 1990 року під № 1.

Вказував, що дійсно на підставі рішення суду за ним було визнано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Проте посилаючись на п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, згідно з якими жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра житлової площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею в даному населено пункті, вказував, що для його родини не вистачає 69,55 кв.м житлової площі. Звертав увагу на те, що його діти не мають на праві власності будь-якого нерухомого майна та зареєструватися в іншому житлі не мають можливості.

Також ОСОБА_1 стверджував, що зазначення судом першої інстанції про те, що з 08 вересня 2010 року у його власності перебуває земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 457300, виданим на підставі рішення № 121 XXIV сесії V скликання Шарківської сільської ради, - не відповідає дійсності. Вказував, що він є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 , тобто під успадкованим будинком. Вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що наявність у нього земельної ділянки не свідчить про забезпечення його житловою площею (а.с. 128-133).

У відзиві на апеляційну скаргу селищний голова Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області Богданов Ю.А. просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат по справі (а.с. 169-174).

Особи, якіберуть участьу справідо судуне прибули,про часта місцерозгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, про що у справі є докази. Позивач ОСОБА_1 був повідомлений особисто про що є відмітка працівників пошти про вручення поштового відправлення, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач був сповіщений врученням повідомлення уповноваженій особі (а.с.165-177, 190-198).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Рокитнянської районної ради народних депутатів Київської області № 279 від 25 грудня 1990 року ОСОБА_1 , працівника РВВС, склад сім`ї чотири чоловіки (він, дружина, син 1984 року народження, дочка 1986 року народження), проживає по договору найму по АДРЕСА_1 , учасник ліквідації аварії на ЧАЕС (п. 13 п/п 5 Правил…) прийнято на квартирний облік з правом першочергового одержання жилої площі (а.с. 15-16).

Згідно з посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) серії НОМЕР_1 від 14 березня 2001 року ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Відповідно до вкладки № НОМЕР_2 до посвідчення, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 1. Вкладку видано 14 березня 2001 року (а.с. 12).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 17 квітня 2001 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 13).

Відповідно до довідки серії КИО-І № 146307 ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності з 05 лютого 2001 року. Причиною захворювання є захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 14).

З довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Рокитнянською селищною радою, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 з 15 листопада 2019 року по теперішній час (а.с. 8).

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 28 вересня 2006 року у справі № 2-1070/2006 за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований у АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12314505 від 27 жовтня 2006 року ОСОБА_1 є єдиним власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з часткою 1/1 (а.с. 18).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 будинок має загальну площу 87,3 кв.м., у тому числі 53.3 кв.м. жилої площі, 34 кв.м допоміжна (підсобна) площа, та складається з 5 жилих кімнат (а.с. 19-21).

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Рокитнянської селищної ради № 5095 від 20 листопада 2018 року, ОСОБА_1 з набуттям статусу ліквідатора І категорії з 2001 року набув право на позачергове отримання житла протягом року п. 10, ст. 20 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 23).

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Рокитнянської селищної ради від 14 вересня 2020 року, ОСОБА_1 дійсно перебував на квартирному обліку при виконавчому комітеті Рокитнянської селищної ради з 25 грудня 1990 року під номером 1 на пільговій (позачерговій черзі) ріш. № 279 від 25 грудня 1990 року (а.с. 24).

Актом депутатського обстеження умов проживання ОСОБА_1 , затвердженого сільським головою с. Шарки 14 вересня 2020 року, та проведеного депутатами Шарківської сільської ради: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановлено, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 проживають: ОСОБА_1 , пенсіонер МВС України, учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія - 1) - проживає без реєстрації; дружина - ОСОБА_5 - проживає без реєстрації; мати дружини - ОСОБА_6 - проживає без реєстрації; син: ОСОБА_7 , 1984 року народження - зареєстрований; дружина сина - ОСОБА_8 , 1996 року народження - проживає без реєстрації; їх дочка - ОСОБА_9 , 2020 року народження - зареєстрована; дочка: ОСОБА_10 , 1986 року народження - зареєстрована; чоловік дочки - ОСОБА_11 , 1987 року народження - проживає без реєстрації; їх син ОСОБА_12 , 2008 року народження - зареєстрований. Відповідно до ЖК України (ст. 47) норма житлової площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м на одну особу, тобто потрібно 122,85 метра квадратних жилої площі для зазначених родин, не вистачає 69,55 метра квадратних жилої площі (а.с. 25).

Крім того, з 08 вересня 2010 року у власності ОСОБА_1 наявна земельна ділянка площею 0,25 га, яка розміщується за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 457300, виданим на підставі рішення № 121 XXIV сесії V скликання Шарківської сільської ради (а.с. 22).

У матеріалах справи міститься витяг з протоколу Громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Рокитнянської селищної ради від 22 жовтня 2020 року, в якому встановлено, що ОСОБА_1 з 25 грудня 1990 року перебуває на квартирному обліку громадян селища з правом першочергового одержання жилої площі. Зміни до рішення про зміну першочерговості одержання житлової площі, або інші рішення по даному питанню не приймалися так, як ОСОБА_1 не звертався із заявою до громадської комісії із житлових питань про виконавчому комітеті Рокитнянської селищної ради про зміну черговості квартирного обліку. Окрім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником будинку за адресою АДРЕСА_2 , дата внесення запису 27 жовтня 2006 рік (а.с. 28).

Рішенням виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області №127 від 22 жовтня 2020 року «Про зняття з квартирного обліку гр. ОСОБА_1 » знято з квартирного обліку ОСОБА_1 , 1962 року народження, який перебуває на квартирному обліку на першочерговій черзі отримання житла з 25 грудня 1990 року, зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, у зв`язку із поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпали

підстави для надання іншого жилого приміщення (набуття прав власності на житловий будинок) (а.с. 26).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої ст. 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії судді № 461/8952/19 (провадження № 61-1613св22) зроблено висновок, що позивач, який проходив службу в органах МВС України та має статус інваліда війни, у зв`язку з чим на нього поширюється встановлені законом гарантії щодо першочергового права на одержання житла, оспорює бездіяльність відповідачів щодо незабезпечення його і членів його сім`ї житловою площею. Отже, спір виник після звільнення позивача зі служби в органах МВС України, яка вважається публічною службою, та пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються перебування на публічній службі, а тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що є пенсіонером МВС України, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом війни 2 групи.

Рішенням виконавчого комітету Рокитнянської районної ради народних депутатів Київської області № 279 від 25 грудня 1990 року позивача ОСОБА_1 , працівника РВВС, склад сімї чотири особи (він, дружина, син 1984 року народження, дочка 1986 року народження), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС (пункт 13 п/п 5 Правил) було прийнято на квартирний облік з правом першочергового одержання жилої площі (а.с. 15-16).

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Рокитнянської селищної ради № 5095 від 20 листопада 2018 року, ОСОБА_1 з набуттям статусу ліквідатора І категорії з 2001 року набув право на позачергове отримання житла протягом року п. 10, ст. 20 закону від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 23).

Колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства з огляду на те, що позивач звернувся за захистом житлових прав, був поставлений на квартирний облік як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим набув право на позачергове отримання житла, та з метою уникнення юрисдикційного конфлікту, який може поставити під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Крім загальних підстав, передбачених законодавством України, такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються особи, які забезпечені жилою площею нижче рівня середньої забезпеченості громадян у даному населеному пункті або які проживають у комунальних квартирах.

Аналогічне положення міститься у п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», згідно з яким громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Згідно з постановою виконкому Київської обласної ради народних депутатів і Президії обласної ради професійних спілок «Про запровадження в області Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» від 07 січня 1985 року встановлено, що жилі приміщення в населених пунктах області надаються громадянам у межах 13,65 кв.м жилої площі на одну особу, але не менше 7 кв.м. Виходячи з даних статистичної звітності, визначено рівень середньої забезпеченості громадян області жилою площею 7 кв.м на одну особу (а.с. 50-51).

Згідно з постановою виконкому Київської обласної ради народних депутатів і Президії обласної ради професійних спілок «Про внесення змін та доповнень до постанови виконкому обласної ради народних депутатів і президії обласної ради професійних спілок від 07.01.85 №4 «Про запровадження в області Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» від 08 липня 1991 року № 112 встановлено, що жилі приміщення в населених пунктах області надаються громадянам у межах 13,65 кв.м жилої площі на одну особу, але не менше 9 кв.м. (а.с. 52-53).

Встановивши, що позивач у 2006 році набув право власності на будинок разом із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 і перебував власником вказаного будинку на час ухвалення оскаржуваного рішення про зняття з квартирного обліку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому, судом встановлено, що позивач проживає у належному йому на праві власності вищевказаному будинку і на час розгляду справи судом, а відтак є особою, яка забезпечена житлом.

Посилання апелянта на те, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить йому на праві власності, проживає 9 осіб (з них 2 неповнолітніх) та для його родини не вистачає 69,55 кв.м. суд апеляційної інстанції визнав неспроможним і відхилив, оскільки рішенням виконавчого комітету Рокитнянської районної ради народних депутатів Київської області № 279 від 25 грудня 1990 року ОСОБА_1 було постановлено на квартирний облік у складі сім`ї чотири чоловіки (він, дружина, син 1984 року народження, дочка 1986 року народження), а до суду не надано доказів постановки на квартирний облік інших зазначених апелянтом осіб (а.с. 15-16).

Крім того, як вказувалось вище, у пункті 55 Правил визначено, що жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім`ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік, і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу, зайняту подружжям, що перебуває на обліку. З матеріалів справи вбачається, що із ОСОБА_1 перебувала на квартирному обліку його дружина, син 1984 року народження, дочка 1986 року народження, а одруження дітей і народження онуків не свідчить, що останні стали на квартирний облік разом із позивачем.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 295/15338/17 (провадження № 61-1887св21).

Колегія суддів перевірила та відхилила доводи позивача, з посиланням на положення п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що оскаржуваним рішенням відповідача про зняття з квартирного обліку порушено право позивача на отримання додаткової жилої площі у вигляді окремої кімнати, оскільки відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_3 будинок має загальну площу 87,3 кв.м., у тому числі 53.3 кв.м. жилої площі, 34 кв.м допоміжна (підсобна) площа, та складається з 5 жилих кімнат (а.с. 19-21).

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 31 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 20 січня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова