Ухвала

27 січня 2023 року

м. Київ

справа № 199/1617/21

провадження № 61-1144ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову зазначав, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2021 року у кримінальному провадженні № 202/816/20 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а його цивільний позов до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідач, перебуваючи на території Обслуговуючого гаражного кооперативу металевих гаражів «Північний», розташованого на АДРЕСА_1 , користуючись послугами спеціалізованого транспортного засобу - евакуатор, невстановленого в ході досудового розслідування марки та моделі, під керуванням невстановленої слідством особи, яка не була обізнана про злочинні наміри відповідача, діючи умисно, таємно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи завдання майнової шкоди та бажаючи її настання, керуючи діями водія евакуатора, завантажив на нього автомобільний причіп марки ГКБ-819, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу. Далі надав вказівку водію евакуатора вивести з території Обслуговуючого гаражного кооперативу металевих гаражів «Північний» завантажений автомобільний причіп у невстановлене слідством місце, тим самим отримав можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав йому майнової шкоди.

Вказував, що згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження про оцінку колісного транспортного засобу від 11 червня 2018 року, вартість викраденого у нього причіпу становить 54 826,73 грн. Зазначена сума є для нього значною, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи та має багатодітну сім`ю, а викрадений причіп був одним із видів джерела існування для нього та його сім`ї. Зазначав, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 54 826,73 грн на відшкодування майнової шкоди 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 104 826,73 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять судового рішення (вироку, постанови), яке набрало законної сили і в якому встановлені подія злочину (кримінального правопорушення), винуватість особи у його вчиненні, а також завдання збитків позивачу саме внаслідок винних протиправних дій цієї особи. Позивачем не доведено належними доказами те, що йому завдана майнова шкода у розмірі 54 826,73 грн внаслідок дій відповідача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, вина відповідача в заподіянні шкоди.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 248,17 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2021 року встановлено, що обвинувачений наполягав на необхідності звільнення його від кримінальної відповідальності та розумів, що в разі свого бажання доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, він мав би завершити розгляд кримінального провадження по суті для ухвалення відповідного вироку. Враховуючи, що відповідача звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, а за закінчення строку давності, відповідачем вказана ухвала не оскаржувалась, вина під час розгляду цивільної справи не спростована. Тому майнова шкода, завдана ОСОБА_2 кримінальним злочином підлягає стягненню з відповідача. Визначаючи розмір майнової шкоди, апеляційний суд врахував висновок судової авто-товарознавчої експертизи від 30 січня 2019 року № 15/12.2/409, що здійснений при досудовому розслідуванні у кримінальній справі, і відповідно до якого, вартість автомобільного причепу становить 14 248,17 грн.

19 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у загальному розмірі 104 826,73 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Щодо доводів заявника про те, що справа має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний