РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Володимир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2022 року звернувся до суду з позовом до Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за заповітом, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, в якому все належне йому майно він заповів позивачу по справі. Однак після смерті ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла матір позивача - ОСОБА_3 , проте не оформила своїх спадкових прав. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно заповіту ОСОБА_3 все належне їй на момент смерті майно, в тому числі Ѕ житлового будинку та підсобні приміщення, що знаходяться АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, що розташована на території Березовичівської сільської ради, заповіла сину ОСОБА_1 / позивачу по справі/.

Крім того зазначає, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме, на: земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,30 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Бобичі, передану для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 1,12 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Березовичі передану для ведення особистого селянського господарства, які належали ОСОБА_2 відповідно до рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №10/1 від 15.10.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування» та рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №12/5 від 12.12.2003 року «Про надання безоплатно в приватну власність земельних ділянок».

Позивач вказує, що в даний час у нього виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті матері, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, та через те що покійна мати не встигла за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на вказане майно, у нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності на:

- земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельну ділянку площею 0,30 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Бобичі, передану для ведення особистого селянського господарства;

- земельну ділянку площею 1,12 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Березовичі передану для ведення особистого селянського господарства,

які належали ОСОБА_2 відповідно до рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №10/1 від 15.10.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування» та рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №12/5 від 12.12.2003 року «Про надання безоплатно в приватну власність земельних ділянок».

Ухвалою суду від 05.12.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у підготовче засідання також не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 мати позивача. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №28, та копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із: земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки площею 0,30 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Бобичі, переданої для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 1,12 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Березовичі переданої для ведення особистого селянського господарства, які ОСОБА_3 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

Вказані земельні ділянки були надані ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №10/1 від 15.10.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування» та рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №12/5 від 12.12.2003 року «Про надання безоплатно в приватну власність земельних ділянок». За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не завершили приватизацію вказаних земельних ділянок та не зареєстрували право власності на них.

21 вересня 2009 року секретарем Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, було посвідчено заповіт ОСОБА_3 (зареєстровано в реєстрі за № 29), згідно якого остання, на випадок своє смерті, все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповіла сину ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до чч. 1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до чч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно нотаріальної справи позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

Проте, листом державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Н.П. Билень від 13.06.2022 року, на усне звернення позивача, останньому роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на зазначене спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за заповітом, оскільки він прийняв спадщину після смерті своєї матері, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності на:

- земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельну ділянку площею 0,30 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Бобичі, передану для ведення особистого селянського господарства;

- земельну ділянку площею 1,12 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Березовичі передану для ведення особистого селянського господарства,

які належали ОСОБА_2 відповідно до рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №10/1 від 15.10.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування» та рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №12/5 від 12.12.2003 року «Про надання безоплатно в приватну власність земельних ділянок».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий А.М. Лутай