РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 567/1471/21

Провадження № 22-ц/4815/149/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Крижов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19 липня 2022 року та додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Агро", про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Хмарук Ю.М. звернулась до суду з позовом до ТОВ «Західна агровиробнича компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Захід Агро», про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора, в якому просить зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути належну позивачці ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0065 площею 1,62 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 42620010 від 20.08.2018 р. про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія», номер запису про інше речове право: 6669479, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0065 площею 1,62 га, та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0065 площею 1,62 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №044327 від 28.02.2005 року.

03.04.2021 р. з відомостей, одержаних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка ОСОБА_1 дізналася про те, що відносно належної їй земельної ділянки зареєстровано право оренди за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та підставою для державної реєстрації вказано договір оренди від 04.04.2014 року та додаткова угода від 05.01.2018 року, строк дії оренди 7 років, з правом пролонгації та правом передачі в піднайом (суборенду).

Окрім того, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці ОСОБА_1 стало відомо про те, що відносно вищевказаної земельної ділянки на підставі рішення державного реєстратора Костопільського районного управління юстиції Прокопець Я.В., індексний номер рішення 15128884 від 13.08.2014 року, за ТОВ «Захід Агро» було зареєстровано право оренди земельної ділянки зі строком дії 5 років, та підставою для реєстрації такого права зазначено договір оренди землі №б/н від 04.04.2014 року, та в подальшому на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 42620010 від 20.08.2018 року, було зареєстровано перехід права оренди земельної ділянки від ТОВ «Захід Агро» до ТОВ «Західна агровиробнича компанія», підставою для зміни орендаря зазначено додаткову угоду №б/н від 05.01.2018 року.

Вказує, що вищевказані договір оренди землі та додаткова угода до нього, на підставі яких було зареєстровано право оренди за ТОВ «Захід Агро» та в подальшому за ТОВ «Західна агровиробнича компанія», ОСОБА_1 не укладала, особисто не підписувала та не уповноважувала інших осіб на їх підписання, умови вказаного договору оренди землі та додаткової угоди до нього з нею не узгоджувалися, у зв`язку з чим вважає їх неукладеними.

Представник позивачки вказує, що зверталася до ТОВ «Захід Агро» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» з проханням надати докази укладення вищевказаних правочинів на підставі яких було зареєстровано право оренди на належну позивачці земельну ділянку, проте відповідні адвокатські запити були залишені без відповіді.

Вказує на існування спору між позивачкою та відповідачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо користування належною позивачці земельною ділянкою, оскільки на підставі неукладеного договору оренди землі та додаткової угоди до нього ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєструвало за собою право оренди.

Зазначає, що відповідач користується належною позивачці земельною ділянкою без відповідної правової підстави, а відтак така земельна ділянка підлягає поверненню відповідачем для ОСОБА_1 , та рішення державного реєстратора на підставі якого за відповідачем зареєстровано право оренди вищевказаної земельної ділянки підлягає скасуванню, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 19 липня 2022 рокупозов задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" повернути ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0065 площею 1,62 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області.

Скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер рішення : 42620010 від 20.08.2018, про державну реєстрацію права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», номер запису про інше речове право: 6669479, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0065 площею 1,62 га з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0065 площею 1,62 га.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на користь ОСОБА_1 1816 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2022 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.

Не погоджуючись із рішеннями суду першої інстанції, в поданій апеляційній скарзі адвокат Андросюк І.С., діючий від імені ТОВ "Західна агровиробнича компанія" посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нові рішення яким відмовити в задоволені позовних вимог та у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Вказав, що оскільки додаткове рішення є результатом задоволення позову, то одночасно із скасуванням судового рішення від 19 липня 2022 року, як незаконного та необґрунтованого, підлягає скасуванню й додаткове рішення цього ж суду.

Зазначає, що єдиною підставою для висновку про те, що позивач не підписувала договір оренди та додаткові угоди слугувало пояснення позивача та те, що відповідач не подав відзиву і не заперечив тверджень позивача.

З огляду на положення ст.ст. 76, 78 ЦПК України, пояснення представника позивача не є доказом і не можуть підтверджувати обставини, які за законом мають підтверджуватися певними засобами доказування.

Щодо відсутності відзиву на позовну заяву, то вказує, що його подання є правом, а не обов`язком відповідача. Тим більше, відсутність заперечень проти позову не слід розуміти як визнання ТОВ "Західна агровиробнича компанія" заявлених вимог.

Вважає, що єдиним належним доказом на підтвердження того факту, що позивач не підписувала додаткову угоду, є висновок експерта. При цьому посилається на норми ст.ст. 10, 60, 78, 103 ЦПК України та ч. 1 ст. 218 ЦК України.

Також стверджує, що матеріали справи містять докази укладення позивачем договору оренди землі від 04.04.2014 року та додаткової угоди від 05.01.2018 року, а саме відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де вказується про договірне право оренди землі ТОВ "Західна агровиробнича компанія".

Представник ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує наведені апелянтом доводи, вважає, що рішення місцевого суду прийняте з дотриманням вимог процесуального та матеріального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,62 га, кадастровий номер :07:001:0065, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території колишньої Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 044327 від 28.02.2005 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.04.2021 року.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.07.2021 року та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна з кадастровим номером :07:001:0065 вбачається, що державним реєстратором Костопільського районного управління юстиції Прокопець Я.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.08.2014 року, індексний номер 15128884, право оренди належної позивачці земельної ділянки було зареєстровано за ТОВ «Захід Агро» та підставою для реєстрації права оренди такої земельної ділянки зазначено договір оренди землі №б/н від 04.04.2014 року. В подальшому державним реєстратором виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюком С.М. на підставі рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.08.2018 р., індексний номер 42620010, зареєстровано зміни до речового права згідно яких було зареєстровано перехід права оренди вищевказаної земельної ділянки від ТОВ «Захід Агро» до ТОВ «Західна агровиробнича компанія», орендодавцем якої вказано позивачку ОСОБА_1 , та підставою для реєстрації права оренди такої земельної ділянки зазначено додаткову угоду №б/н від 05.01.2018 року.

Згідно ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно положень Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Наведені норми законодавства вказують на те, що користування чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливе на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди. Разом з тим, позивач стверджує, що будь-яких додаткових угод не укладала.

Під час розгляду спору судом першої інстанції ухвалою Острозького районного суду Рівненської області суду від 17.11.2021 року зобов`язано ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ТОВ «Захід Агро» надати суду докази укладення договору оренди землі від 04.04.2014 року та додаткової угоди № б/н від 05.01.2018 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер :07:001:0065, яка належить ОСОБА_1 , шляхом надання оригіналів зазначених документів. Зобов`язано витребувані докази надати в строк до 13.12.2021 року.

Проте відповідачі не надали оригіналидодаткової угоди та договору оренди землі від 04.04.2014 рокуна виконання ухвали суду.

Слід зазначити, що витребувані оригіналидокументів придатні та необхідні для висновку експерта щодо підписів, про що згадує апелянт, відповідачем до суду так і не подані.

До матеріалів справи долучений лише оригінал договору від 2012 року сторонами якого є позивачка та ТОВ "Захід-Агро", який не стосується справи, оскільки відповідач доводить про існування договірних відносин між сторонами за договором від 2014 року та додатковою угодою до нього від 2018 року і на підставі яких було зареєстроване право оренди земельної ділянки №:07:001:0065 за відповідачем.

Щодо доводів апелянта на отримання ОСОБА_1 орендної плати за користування відповідачем належною йому земельною ділянкою, якщо така обставина і мала місце, то вона не легалізує та не підтверджує дійсність спірних договорів оренди не перевірених у встановленому законом порядку в судовому процесі.

Крім того ухвалою суду від 26.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

19.07.2022 року в поданому до суду клопотанні відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» просило долучити до матеріалів справи наступні докази: копію відомості на виплату готівки від 26.09.2019 р., копію зарплатної відомості №148 від 03.09.2020 року, копію платіжного доручення № від 19.08.2021 р.

Проте заявляючи таке клопотання відповідач належним чином не навів обставин які б вказували на існування у нього поважних причин, що перешкоджали йому своєчасно подати такі докази.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №990/102/22, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку

Проте відповідач не надав належного обґрунтування чому вивезення документів до іншої місцевості унеможливлює їх надання принаймні протягом 7 місяців з дня відкриття провадження. При цьому слід зауважити, що провадження у справі було відкрито 17 листопада 2021 року про що було відомо відповідачу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Невиконання стороною відповідача законних вимог місцевого суду про витребування доказів свідчить про неповагу не тільки до суду але й до закону в цілому, зокрема до завдань цивільного судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, а також до обов`язків сторони виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; та інше.(ст.2,43 ЦПК)

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до законодавчого визначення, правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Позивачкою заперечується факт укладення, і відповідно, підписання нею договору оренди землі №б/н від 04.04.2014 року та додаткової угоди від 05.01.2018 року, а відповідачем такі твердження не спростовані відповідно до принципу змагальності сторін, і більш того, на вимогу суду не надано оригінали вказаних правочинів, про існування яких відповідачі стверджують, а тому за таких умов саме на відповідачів покладається обов`язок представити докази на підтвердження укладення договорів оренди землі та відповідних додаткових угод до них.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц висловила правовий висновок, згідно якого правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору в мотивувальній частині судового рішення.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця.

Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з того, що додаткова угода є неукладена, а відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не довело у встановленому законом порядку законності підстав користування належною позивачу земельною ділянкою, якою відповідач продовжує користуватися, чим порушуються права на користування та розпорядження належним позивачу майном, наявні передбачені законом підстави для зобов`язання відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути позивачу належну їй на праві власності земельну ділянку.

Враховуючи такий висновок, закономірним є задоволення похідної вимоги про скасування рішення державного реєстратора.

Оскільки місцевим судом задоволено первісні вимоги ОСОБА_1 , то й похідні вимоги про стягнення судових витрат обґрунтовано задоволені ухваленням додаткового судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки та трактування доказів у справі на свою користь. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені основне та додаткове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" адвоката Андросюка Ігоря Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19 липня 2022 року та додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків