ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м.Суми

Справа №577/2792/22

Номер провадження 22-ц/816/80/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Бочечківська сілька рада Конотопського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2022 року в складі судді Кравченка В.О., ухвалене в м. Конотоп,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивував тим, що визначений законодавцем шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки у вересні 2021 року, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини дізнався, що йому необхідно підтвердити родинні відносини з померлим, а також - звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року був встановлений факт родинних відносин. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на всій території України оголошено воєнний стан, а м. Конотоп до 08 квітня 2022 року перебувало в окупації військ держави агресора, що стало підставою для його виїзду за межі Сумської області і тільки наразі зміг звернутися до суду з вищезазначеним позовом.

Також зазначив, що дядько мав проблеми зі здоров`ям (хвороба серця), а тому останні два роки вони з дружиною забирали дядька до себе додому, де той протягом жовтня-травня жив разом з ними фактично однією сім`єю. За таких обставин він вважав, що прийняв спадщину.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідного дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що на даний час він має намір оформити майно, яке належить спадкодавцю, але для звернення до нотаріуса він повинен був підтвердити родинні зв`язки з дядьком, в зв`язку з цим рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року було встановлено даний факт.

Вказує, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, оскільки ще з дитинства позивача дядько постійно говорив, що позивач є його спадкоємцем, тому він постійно допомагав йому по господарству. Так як ОСОБА_2 мав проблеми зі здоров`ям (хвороба серця), останні два роки його життя він проживав у будинку ОСОБА_1 .

Зазначає, що так як вони з дядьком проживали майже однією сім`єю і надалі користуються його господарством, вважає, що спадщину він прийняв.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янко О.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

За рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року встановлений факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був рідним дядьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по лінії батька (а.с. 16-17).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку, тому прийшов до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з указаною позовною заявою, позивач, як на поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилався на необхідність встановлення факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини.

Разом з тим, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже спадкоємець ОСОБА_1 повинен був протягом шести місяців після смерті спадкодавця, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, без поважних причин цього не зробив.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини, не встановивши при цьому обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання такої заяви, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, а саме частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, а тому суд дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що встановлення факту родинних відносин в судовому порядку є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, адже як правильно зазначав місцевий суд, позивач не був позбавлений можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини в межах строку звернення із такою заявою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди позивача з ухваленим у справі судовим рішенням.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 січня 2023 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук