Справа № 441/276/22 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/811/2174/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
Категорія: 84
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна (грошей) із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 17937 грн. 33 коп., які були зайво сплачені ним під час примусового виконання судових рішень, ухвалених на користь ОСОБА_1 у справі №461/2672/18 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 28 липня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 17937 грн. 33 коп., судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4800 грн.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що вказану суму грошових коштів вона отримала від позивача, як від боржника, в процесі виконання рішення суду, а тому відсутні правові підстави вважати таке набуття нею майна (грошових коштів) безпідставним.

Звертає увагу, що сплата боржником коштів на підставі рішення суду виключає можливість застосування до спірних правовідносинах положень статті 1212 ЦК України.

07.11.2022 року від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує доводи та вимоги апелянта.

Звертає увагу, що після отримання відповідачкою всіх грошових коштів відповідно до рішення суду у справі №461/2672/18 та зарахування їх на відповідні рахунки, відповідачка не могла не знати про відсутність правових підстав для збереження в себе переплачених ним в процесі виконання рішення суду грошових коштів у розмірі 17937 грн. 33 коп., які в добровільному порядку не повертала, а тому вона не може вважатись добросовісним набувачем.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.01.2023 року, є дата складення повного судового рішення 03.02.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України (глава 83 ЦК), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У частині другій статті 1212 ЦК України зазначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06.02.2020 року у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Отже, відповідно до змісту статті 1212 ЦК України, ця норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших спеціальних способів захисту, зокрема, які випливають із договірних правовідносин.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2018 року у справі №461/2672/2018 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 348173 грн. 67 коп. заборгованості за договором позики та 3600 грн. судового збору.

На підставі цього рішення, 01.08.2018 року Галицьким районним судом м.Львова було видано виконавчий лист №461/2672/2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 348173 грн. 67 грн. заборгованості за договором позики і 31.08.2018 року головним державним виконавцем Галицького ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження №57117265 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

Згідно з довідкою Галицького ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області №9418 від 15.11.2019 року, в процесі виконавчого провадження №57117265 на розрахункові рахунки стягувача ОСОБА_1 перераховано грошові кошти на загальну суму 17937 грн. 33 коп.

Однак, постановою Львівського апеляційного суду від 21.01.2020 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2018 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою в сумі: 1850 євро та 1200 доларів США, 155,85 євро та 101,10 доларів США 3% річних.

У зв`язку із скасуванням рішення Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2018 року, постановою головного державного виконавця Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29.01.2020 року закінчено виконавче провадження №57117265.

Разом з тим, на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 21.01.2020 року, 04.03.2020 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист №461/2672/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за борговою розпискою в сумі: 1850 євро та 1200 доларів США, 155,85 євро та 101,10 доларів США 3% річних (ВП №61558572), який в повному обсязі виконаний боржником і постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 18.06.2021 року виконавче провадження з примусового виконання названого вище виконавчого листа закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Так, зокрема, з цієї постанови про закінчення виконавчого провадження №61558572 встановлено, що всього стягнуто і перераховано стягувачу 1301,10 доларів США та 2005,86 євро.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.03.2020 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03.12.2020 року, заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду у цивільній справі №461/2672/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Як встановлено судом, підстав для повороту виконання рішення у суду не було, оскільки, скасовуючи рішення суду першої інстанції, Львівський апеляційний суд ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 суму заборгованості, яка значно перевищує суму, сплачену ОСОБА_2 на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2018 року.

Також необхідно зазначити, що ОСОБА_1 не заперечує тієї обставини, що грошові кошти в сумі 17937 грн. 33 коп. були переплачені ОСОБА_2 з урахуванням окремого виконання ним у повному обсязі судового рішення Львівського апеляційного суду.

Таким чином, з урахуванням положень статті 1212 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 зберігає (утримує) у себе грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 17937 грн. 33 коп. без законної на те підстави (рішення суду, на виконання якого грошові кошти сплачені, скасоване) і в добровільному порядку не бажає повернути їх позивачу, тому, за встановлених обставин справи, в іншій спосіб, ніж на підставі статті 1212 ЦК України, позивач ОСОБА_2 не може захистити своє порушене право, а відтак, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7800 грн., на підтвердження чого подав відповідні докази.

Колегія суддів вважає розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем на стадії апеляційного розгляду справи і описаних в акті приймання-передачі, необґрунтовано завищеним, оскільки на стадії апеляційного розгляду справи правова позиція сторони є вже сформованою, а всі докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, досліджені в суді першої інстанції, відтак, підстав для висновку про складнощі у написанні адвокатом відзиву на апеляційну скаргу немає, окрім того, справа є малозначною і розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, тому, ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідачки на його користь понесених витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн., що за встановлених обставин буде відповідати принципу співмірності розміру судових витрат із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт на стадії апеляційного розгляду справи.

За встановлених і наведених вище обставин, такий розмір буде відповідати критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич