Справа №639/428/23
Провадження №2-з/639/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

30 січня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглядаючи заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мінькової Вікторії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі №639/428/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачаОСОБА_1 адвокат Мінькова В.В. звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам станом на 01.06.2022 року (місяць в якому пред`явлено виконавчий лист до виконання) у розмірі 99 941,75 грн., стягнутих за рішенням Харківського районного суду Харківської області №635/8681/18 від 22.03.2019 року.

На даний час провадження у цивільній справі №639/428/23 не відкрито, оскільки судом 30.01.2023 року з метою з`ясування інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_2 , на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, направлено відповідний запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова, однак відповідь на адресу суду на даний час не надходила.

Разом з тим, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Міньковою В.В. подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд зупинити стягнення за виконавчим документом, в частині стягнення заборгованості по аліментам станом на 01.06.2022 року (місяць в якому пред`явлено виконавчий лист до виконання). При цьому в обґрунтування заяви про забезпечення позову представником позивача вказано, що у випадку отримання рішення, яким буде задоволено позовну заяву, а за час розгляду справи по суті заборгованість буде стягнута та перерахована стягувачу, позивачу знов прийдеться звертатись до суду з позовом про стягнення надмірно стягнутих коштів та поставить позивача в скрутне становище, адже останній проходить постійне лікування та реабілітацію як інвалід ІІ групи.

Суд, дослідивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши доводи представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки позивач та його представник не оскаржували рішення суду, яким стягнуті аліменти, а на даний час у позові, що поданий, не оскаржують і виконавчий документ, на підставі якого утримуються грошові кошти, отже у суду відсутні передбачені процесуальним законом підстави для забезпечення позову у спосіб, запропонований представником позивача.

Всі доводи позивача та його представника стосуються підстав та предмету позову, з якими позивач звернувся до суду, однак оцінка таким доводам може бути надана судом лише за результатами розгляду справи по суті в судовому засіданні. Крім того, позивачем та його представником не надано доказів, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову, які стосуються виконання рішення суду, яке набрало законної сили, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мінькової Вікторії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі №639/428/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30.01.2023 року.

Суддя Н.В. Баркова