Дата документу 15.02.2023Справа № 2-850/11
Провадження № 4-с/554/8/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Сорока Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за скаргою адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення відповідних дій,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2022 року адвокат Кіндяк Олександр Ігорович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із вищевказаною скаргою на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення відповідних дій.

У своїй скарзі вказував, що в провадженні старшого державного виконавця Соколової Юлії Володимирівни Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 42641649 з примусового виконання виконавчого листа №2/554/1064/2013 від 27.02.2014 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 592683 грн. 55 коп. солідарно на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС».

02 серпня 2022 року(з урахуванням ухвали про виправлення описки) ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-850/11 (провадження № 4с/554/17/2022) вирішено скаргу адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця, визнання дій неправомірними, скасування постанови про відновлення виконавчого провадження задовольнити. Визнано неправомірними дії державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ по відновленню 23.11.2014 року виконавчого провадження № 42641649. Скасовано постанову державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ про відновлення виконавчого провадження № 42641649 від 23.11.2014 року. Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Соколову Юлію Володимирівну усунути порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом закінчення виконавчого провадження № 42611649.Ухвала суду від 02 серпня 2022 року набрала законної сили 18 серпня 2022 року. 29 серпня 2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-850/11 виправлено описку в ухвалі цього ж суду від 02 серпня 2022 року, вказавши вірно дату її винесення «02.08.2022».Ухвала суду від 29 серпня 2022 року набрала законної сили 13 вересня 2022 року. 11 жовтня 2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-850/11 (провадження № 2-во/554/151/22) виправлено описку в ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2022 року вказавши а абзацах 4 та 5 резолютивної частини ухвали, зазначивши, що замість постанови про відновлення виконавчого провадження від 23.11.2014 року, вірним вважати неправомірні дії по відновленню «23.11.2015 року» та вірним постанову про відновлення виконавчого провадження від «23.11.2015 року». Ухвала суду від 11 жовтня 2022 року набрала сили 27 жовтня 2022 р.

17.11.2022 року по ВП № 42611649 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», з примусового виконання виконавчого листа № 2/554/1064/2013 виданого 27.02.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 592 683,55 грн.

Зазначив, що натомість станом на 14.12.2022 року у ОСОБА_1 по закінченому виконавчому провадженні містяться обмеження у праві володіння, користування та розпорядження власним майном, а саме накладені арешти на все рухоме та нерухоме майно, обмежені видаткові операції по банківським рахункам, містяться нескасовані зобов`язання по оплаті виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, чим порушуються її права гарантовані Конституцією України та Цивільним кодексом України.

14 грудня 2022 року представником заявника була подана заява про припинення вжитих державним виконавцем заходів примусового характеру, необхідністю припинити чинність постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, зняття арештів з рухомого та нерухомого майна та зняття арештів з банківських рахунків.

28 грудня 2022 року від Шевченківського ВДВС надійшла відповідь за вих. № 113271, котрою відмовлено у задоволенні заяви та скасування заходів котрі були вжиті державним виконавцем для примусового виконання рішення суду.

У зв`язку з цим, вважають неправомірними дії державної виконавчої служби у відмові у скасуванні арешту, виконавчого збору та інших вжитих примусових заходів, так як виконавче провадження закінчене, а підстави для стягнення виконавчого збору відсутні, а тому звернулися до суду.

Скаржник повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в скарзі зазначив розгляд справи проводити за її відсутність.

Від старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Соколової Ю.В. надійшов відзив на скаргу на дії державного виконавця, котрим прохають поновити строк на подачу відзиву, прийняти його до розгляду, відмовити в задоволенні скарги, розгляд справи проводити за відсутності представника відділу.

Заінтересовані особи повідомлені належним чином, заяв та клопотань не надсилали, не скористалися можливістю подати відзив та письмових пояснень.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що не позбавляє суд розглянути скаргу за наявними матеріалами справи без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в провадженні старшого державного виконавця Соколової Юлії Володимирівни Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 42641649 з примусового виконання виконавчого листа №2/554/1064/2013 від 27.02.2014 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 592683 грн. 55 коп. солідарно на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС».

02 серпня 2022 року(з урахуванням ухвали про виправлення описки) ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-850/11 (провадження № 4с/554/17/2022) вирішено скаргу адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця, визнання дій неправомірними, скасування постанови про відновлення виконавчого провадження задовольнити. Визнано неправомірними дії державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ по відновленню 23.11.2014 року виконавчого провадження № 42641649. Скасовано постанову державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ про відновлення виконавчого провадження № 42641649 від 23.11.2014 року. Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Соколову Юлію Володимирівну усунути порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом закінчення виконавчого провадження № 42611649. Ухвала суду від 02 серпня 2022 року набрала законної сили 18 серпня 2022 року. 29 серпня 2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-850/11 виправлено описку в ухвалі цього ж суду від 02 серпня 2022 року, вказавши вірно дату її винесення «02.08.2022». Ухвала суду від 29 серпня 2022 року набрала законної сили 13 вересня 2022 року. 11 жовтня 2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-850/11 (провадження № 2-во/554/151/22) виправлено описку в ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2022 року вказавши а абзацах 4 та 5 резолютивної частини ухвали, зазначивши, що замість постанови про відновлення виконавчого провадження від 23.11.2014 року, вірним вважати неправомірні дії по відновленню «23.11.2015 року» та вірним постанову про відновлення виконавчого провадження від «23.11.2015 року». Ухвала суду від 11 жовтня 2022 року набрала сили 27 жовтня 2022 р.

17.11.2022 року по ВП № 42611649 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», з примусового виконання виконавчого листа № 2/554/1064/2013 виданого 27.02.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 592 683,55 грн.

Скаржник вказує, що станом на 14.12.2022 року у ОСОБА_1 по закінченому виконавчому провадженні містяться обмеження у праві володіння, користування та розпорядження власним майном, а саме накладені арешти на все рухоме та нерухоме майно, обмежені видаткові операції по банківським рахункам, містяться нескасовані зобов`язання по оплаті виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, чим порушуються її права гарантовані Конституцією України та Цивільним кодексом України.

14 грудня 2022 року представником заявника була подана заява про припинення вжитих державним виконавцем заходів примусового характеру, необхідністю припинити чинність постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, зняття арештів з рухомого та нерухомого майна та зняття арештів з банківських рахунків.

28 грудня 2022 року від Шевченківського ВДВС надійшла відповідь за вих. № 113271, котрою відмовлено у задоволенні заяви та скасування заходів котрі були вжиті державним виконавцем для примусового виконання рішення суду, що стало причиною звернення зі скаргою до Октябрського районного суду м. Полтави.

Судом встановлено, що державним виконавцем вживалися наступні примусові заходи, а саме 28.11.2014 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 59268,35 грн.;22.03.2019 р. винесено постанову про арешт майна боржника на корпоративні права-частки;02.04.2019 р. винесено постанову про арешт коштів боржника;02.12.2021 р. винесено постанову про арешт коштів боржника;02.12.2021 р. винесено постанову про арешт майна боржника, усе рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У частині першій статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (надалі - Закон № 606-XIV), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону №606-XIV виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 28 Закону №606-XIV постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі (частина четверта статті 28 Закону №606-XIV).

Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк (частина восьма статті 28 Закону №606-XIV).

Разом з тим, 02.06.2016 був прийнятий Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон № 1404-VІІІ).

Пунктом 1 Розділу ХІІІ Закону 1404-VІІІ встановлено, що цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

З матеріалів виконавчого провадження убачається, що державний виконавець під час прийняття постанови ВП № 42641649 від 28.11.2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 59268,35 грн., визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка зазначена у виконавчому листі №2/554/1064/2013 від 27.02.2014 року.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ Закону 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року (на час винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП№52014569), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1- 6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною дев`ятою цієї ж статті 27 обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ (у редакції, що діяла з 05 жовтня 2016 року до 28 серпня 2018 року) слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Закон №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів №1403-VIII і №1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення Інструкції необхідно розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, і такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Приписи частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Указані норми частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону №1404-VIII, у редакції чинній на час винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року в справі №2540/3203/18 викладено правову позицію про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У подальшому Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, були внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

З урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону № 1404 - VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

З урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Тож державний виконавець безпідставно визначив суми виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчими документами, оскільки нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору, водночас розмір такого виконавчого збору становить 10 відсотків фактично стягнутої суми, а не суми що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Разом з тим, при примусовому виконанні виконавчого листа, фактично не було стягнуто суму.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність заявника як боржника у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року (Закон № 2475-VIII), оскільки за приписами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Отже, слід застосувати до спірних правовідносин приписи статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, що суперечить статті 58 Конституції України.

Таким чином суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника, а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, приходимо до висновку про відсутність у державної виконавчої служби правових підстав для стягнення з боржника виконавчого збору.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі №640/32814/20, від 28 січня 2021 року у справі №420/769/19, від 22 січня 2021 року у справі №400/4023/19, від 21 січня 2021 року у справі №640/3430/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 1340/5053/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 400/878/20, які відповідно підлягають врахуванню судом першої інстанції у цій справі.

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника ОСОБА_1 , а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, у ВДВС правових підстав для стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 59268,35 грн. відсутні.

Суд не приймає доводи старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС викладені у відзиві, так як вони спростовуються висновками суду наведеними вище.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ч. 1 ст. 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 03.01.2023 року назва Шевченківського ВДВС була змінена на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На підставі ст.ст.18, 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Скаргу адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення відповідних дій задовольнити.

Зобов`язатиШевченківський відділ державної виконавчої служби у місті ПолтавіСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути порушення прав ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні № 42641649, шляхом скасування вжитих державним виконавцем заходів щодо примусового виконання виконавчого листа №2/554/1064/2013 від 27.02.2014 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 592683 грн. 55 коп. котрі виразилися у винесенні постанови про стягнення виконавчого збору від 28.11.2014 р., постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 28.11.2014 р.; 22.03.2019 р. постановою про арешт майна боржника на корпоративні права-частки, 02.04.2019 р. постановою про арешт коштів боржника,02.12.2021 р. постановою про арешт коштів боржника,02.12.2021 р. постановою про арешт майна боржника на усе рухоме та нерухоме майнота провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відповідності до статті 453 ЦПК України повідомити суд і ОСОБА_1 у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали про її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.М.Бугрій