Ухвала

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 199/8960/19

провадження № 61-1138ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська

від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

до ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, правонаступником якого є Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, зміну черговості спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 року, треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в своїх інтересах

та в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, правонаступником якого є Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області,

в якому просили:

- змінити черговість спадкування та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину квартири

АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 , право власності за кожним на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частину квартири

АДРЕСА_1 в порядку спадкування після батька ОСОБА_10 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська своїм рішенням від 11 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнив частково.

Визнав за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнав за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину квартири

АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_10 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнав за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржувалося, тому апеляційним судом не переглядалось.

Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 21 грудня 2022 року рішення Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року в оскаржуваній частині залишив без змін.

19 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року.

Щодо строку на касаційне оскарження

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання пропоновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи вказаного клопотання, суд приходить до висновку, що відсутня необхідність для поновлення скаржнику строку на касаційне оскарження, оскільки він не пропущений.

Щодо підстав касаційного оскарження

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що

у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах

2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених

у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Крім посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1 - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин;

пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення;

пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи;

пункт 4 - посилання на підстави, передбачені частинами першою,

третьою статті 411 ЦПК України.

Оскільки посилань на вказані випадки касаційна скарга не містить,

ОСОБА_1 необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження судових рішень, визначені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та додати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Щодо змісту касаційної скарги та сплати судового збору

За змістом касаційної скарги, ОСОБА_1 вважає, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про заміну черговості спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 , є незаконними та необґрунтованими.

Разом з тим, у прохальній частині касаційної скарги заявниця просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій повністю.

Отже, відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України заявниці слід уточнити свої вимоги щодо оскаржуваних судових рішень (які саме судові рішення підлягають скасуванню, в якій частині) та викласти свої вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на зміст касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та зміну черговості спадкування.

Згідно зі змістом судових рішень, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у листопаді 2019 року.

Позивачка заявила вимоги про: визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом (майновий характер) та зміну черговості спадкування (немайновий характер).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено на 2019 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року - 1 921 грн.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605 грн).

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір»

за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми ((768,40 грн + 768,40 грн) х 200 % = 3 073,60 грн).

За подання вказаної касаційної скарги в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та зміну черговості спадкування,

ОСОБА_1 слід сплатити 3 073,60 грн судового збору.

Проте, до касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 є малозабезпеченою особою, на її утримання знаходиться малолітня дитина ОСОБА_12 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до довідки голови ліквідаційної комісії Новомосковського міськрайонного центру зайнятості від 14 грудня 2022 року ОСОБА_13 в центрах зайнятості України на обліку не перебувала та допомогу по безробіттю у період з 01 січня по 13 грудня 2022 року не одержувала. На даний час заявниця знаходиться в декретній відпустці та отримує соціальні виплати по догляду за дитиною,

що підтверджується довідкою від 07 грудня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_13 у період за січень по грудень 2022 року отримала дохід

у вигляді одноразової допомоги при народження 1-ої дитини у розмірі 10 320 грн. Інших доходів заявниця немає.

Таким чином, скрутний майновий стан не дозволяє ОСОБА_1 сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України

«Про судовий збір».

Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує

5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору

у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення

від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи наведені ОСОБА_1 у клопотанні про звільнення від сплати судового збору обставини та надані докази, що підтверджують її майновий стан, і що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає за можливе зменшити розмір судового збору за подання касаційної скарги до 516 грн, що складає 5 відсотків розміру річного доходу заявниці (10 320 грн х 5 %).

Отже, ОСОБА_1 слід сплатити суму судового збору у розмірі

516 грн за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі,

якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявниці строку для усунення недоліків, а саме: 1) зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; 2) надати документи, що підтверджують сплату судового збору у визначеному розмірі; 3) уточнити прохальну частину касаційної скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити частково.

Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року до 516 гривень.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення

Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська

від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 21 грудня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська