ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3086/23 Справа № 233/1535/20 Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Анищенка Андрія Олександровича на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» мотивовані тим, що 10 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та відповідачем-1 укладено кредитний договір №IKAPNAIG.788.003, за яким останній отримав кредит в розмірі 116 160 грн. на придбання авто та зобов`язаний був його повернути у повному обсязі 09 червня 2018 року. 10 червня 2013 року між Банком та відповідачем-2 укладений договір поруки PX029031.132201.001, за яким у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 06 березня 2019 року укладено Договір № 146 про відступлення прав вимоги між Банком та позивачем, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема позивач є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачами. Оскільки позичальник не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений строк, загальний розмір заборгованості станом на дату подачі позову складає 181 440,05 грн., з яких: 97 564,39 грн. - сума основного боргу; 71 794,42 грн. сума боргу за відсотками; 12081,24 грн. комісія.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану кредитну заборгованість у сумі 181 440,05 грн.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а саме, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за договором №IKAPNAIG.788.003 від 10 червня 2013 року в розмірі 181 440,05 грн.. Вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано доказів на підтвердження повного виконання умов кредитного договору з урахуванням договору поруки, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Анищенко А.О. посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд у порушення норм процесуального права не повідомив відповідача про дату та час судового засідання. Крім того, апелянт вказує, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання останнім доказів переходу до нього прав кредитора у зобов`язанні. Також, апелянт не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга представника відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судових повісток про призначення справи до розгляду, що не відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача, якого належним чином не повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2013 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKAPNAIG.788.003, за яким останній отримав кредит в розмірі 116 160 грн. на придбання автомобіля; термін користування кредитом до 09 червня 2018 року; процентна ставка за користування кредитом 15,50 процентів річних; позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати.

10 червня 2013 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки PX029031.132201.001, за яким у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Встановлено, що 06 березня 2019 року між Банком та позивачем укладено Договір № 146 про відступлення прав вимоги, за яким відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема, позивач є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачами.

Відповідно до довідки про стан кредитної заборгованості, наданої позивачем, станом на 12 березня 2020 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 181 440,05 грн., з яких: 97 564,39 грн. - сума основного боргу; 71 794,42 грн. сума боргу за відсотками; 12 081,24 грн. комісія.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Керуючись вказаними нормами закону, а також встановивши факт неналежного виконання позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань, які забезпечені порукою, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 181 440,05 грн..

Доводи апелянта в скарзі про те, суд першої інстанції не з`ясував факт існування заборгованості за кредитним договором, обсяг кредитних коштів та обсяг сплачених коштів, - колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що відповідач на спростування позовних вимог не надав жодного належного та допустимого доказу, як то, свого розрахунку заборгованості, квитанцій про часткове чи повне погашення кредиту, а тому вказані твердження є лише припущеннями апелянта, тоді як законне рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Твердження апелянта про те, що при підписанні кредитного договору пункт 8.6 містив посилання на загальний строк позовної давності в три роки, тоді як наданий позивачем суду кредитний договір містить посилання про строк позовної давності в десять років, що викликає сумніви, - колегія суддів також вважає необґрунтованими, так як положення ст. 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Доводи апелянта про те, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання останнім доказів переходу до нього прав кредитора у зобов`язанні, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідачем не надано доказів виконання взятих на себе кредитних зобов`язань ані первісному кредитору, ані новому кредитору.

Кредитний договір та договір про відступлення прав вимоги є чинними.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» підлягає стягненню в рівних частках судовий збір по 1360,80 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Анищенка Андрія Олександровича задовольнити частково.

Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за договором №IKAPNAIG.788.003 від 10 червня 2013 року в розмірі 181 440,05 грн (сто вісімдесят одна тисяча чотириста сорок грн. 05 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» в рівних частках судовий збір по 1360,80 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко