Справа № 740/1597/22
Провадження № 2/740/88/23
09 березня 2023 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Носилевської О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті, відповідачем відзив на позов чи заперечення не подані.
Відповідно до заяви від 29 грудня 2022 року представник позивача адвокат Жекало І.С. позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності, просить стягнути судові витрати, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 згідно повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМВ в Чернігівській області від 18 листопада 2022 року в АДРЕСА_1 , на вказану адресу судом надіслані рекомендовані повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову, відповідачем не подано відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання.
Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.
Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Враховуючи викладене та позицію представника позивача адвоката Жекало І.С. в судовому засіданні встановлені підстави згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права.
Відповідно до додаткової угоди від 29 грудня 2021 року до договору позики №О290721-01 від 29 липня 2021 року сторонами внесені зміни до договору в частині суми позики-271908 грн. (еквівалент 9960 доларів США).
Згідно розписки від 29 грудня 2021 року ОСОБА_2 зазначає про отримання в борг 271908 грн. (еквівалент 9960 доларів США) та зобов`язується повернути позику в строк до 29 квітня 2022 року згідно додаткової угоди від 29 грудня 2021 року.
Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів чи інший документ є документами, які видаються боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці чи іншому документі, які він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Вказаний договір позики від 29 липня 2021 року є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Також судом враховуються положення ст.202 ЦК України, відповідно до якої правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідач ОСОБА_2 договір позики та додаткову угоду не оспорювала, в тому числі за його безгрошовістю. Презумпція правомірності укладеного між стронами правочину у встановленому порядку відповідачем не спростована.
В силу положень ст.204 ЦК України вказаний договір позики є правомірним та чинним, тому підлягає виконанню сторонами.
Докази на підтвердження повернення позики станом на час розгляду справи відсутні, що свідчить про невиконання умов договору позики.
Оскільки зобов"язання щодо даного договору позики не виконані, що відповідачем не спростовано, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права позивач має право на її повернення.
За ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Позивачем заявлені вимоги про стягнення 386324 грн., що еквівалентно 9622 доларам США.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Офіційний курс НБУ щодо 1 долара США станом на 09 березня 2023 року становить 36,56 грн., що є підставою для визначення заборгованості за договором позики у розмірі 351863 грн. 07 коп (9622*36,56=351863,07), у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено частково на 91,07 % (351863,07/386324*100=91,07), у зв`язку з чим на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 3518 грн. 60 коп судового збору (3420,62+443=3863,62*91,07/100=3518,60). Докази на підтвердження звільнення відповідача від сплати судового збору суду не подані.
Представництво позивача ОСОБА_1 здійснюється адвокатом Жекало І.С. на підставі договору про надання правничої допомоги №2907-1 від 31 липня 2020 року, останнім згідно акту виконаних робіт надані послуги щодо правничої консультації 2500 грн., підготовка та направлення позовної заяви-8000 грн., супровід в суді-2000 грн., оплата яких здійснена позивачем відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 01 серпня 2022 року.
Згідно з практикою Європейськогосуду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає витрати позивача ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг (консультація-1000 грн., складення позову-5000 грн., супровід справи в суді-2000 грн.), що, із врахуванням задоволення позову частково, є підставою для стягнення на користь позивача із відповідача 7285 грн. 60 коп витрат на правничу допомогу (8000*91,07/100=7285,60).
При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 247, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (триста п`ятдесят одну тисячу вісімсот шістдесят три) грн. 07 коп заборгованості за договором позики.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя В.Олійник
Повне рішення суду складене 24 березня 2023 року.