Справа №443/1136/22
Провадження №2/443/73/23
РІШЕННЯ

іменем України

01 лютого 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань - Кушнір М.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Ратича Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жидачеві у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі прожиткового мінімуму для особи відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 03.02.2022 року розірвано. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час діти проживають разом із позивачем і знаходяться на повному її утриманні. Протягом останніх трьох років відповідач не бере участі у вихованні дітей, не надає їм жодної матеріальної підтримки, не зважаючи на звернення позивача через скрутне матеріальне становище та необхідність забезпечення мінімальних потреб, а також витрат на спеціальне лікування, які вона не здатна самостійно оплачувати. Згідно медичних історій розвитку дитини, двоє їхніх дітей страждають на атопічний дерматит, що стало підставою для скерування ОСОБА_4 у підготовчу групу для занять фізичною культурою. Стан дітей вимагає також періодичної госпіталізації та вартісного медикаментозного лікування. Також, вона сплачує як поручитель за банківський кредит, отриманий відповідачем, який є молодим здоровим чоловіком та на утриманні якого не перебувають інші особи. Відповідач виїхав до Республіки Польща, де має регулярний неофіційний заробіток, на сьогодні немає постійного місця праці, водночас має інші джерела доходу, за рахунок яких забезпечує власне проживання.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.10.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

У судовому засіданні позивач підтримала позов, з мотивів наведених у такому. Додаткового пояснила, що під час спілкування з відповідачем по телефону, останній попередньо погодився платити аліменти у вказаному розмірі, однак вимагає від неї звітності по використанню вказаних коштів, на що вона не погодилась.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, а саме відповідач згідний платити аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину. Пояснив, що нормами чинного законодавства України покладено однаковий обов`язок на обох батьків утримувати власних дітей. Позивач не надала суду жодних доказів щодо розміру витрат на дітей. Відповідач не працевлаштований та не володіє нерухомим майном, за рахунок якого можна було б платити аліменти. Додатково повідомив, що відповідач погоджувався платити аліменти на утримання дітей у розмірі, про який просить позивач, однак взамін вимагав від позивача щоквартального звіту по використанню сплачених аліментів, що є для відповідача принциповим та на що позивач не погодилась.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували у шлюбі, який зареєстрований 11.11.2006 року у виконавчому комітеті Новороздільської міської ради Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 03.02.2022 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано. Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_1 прізвище обране під час реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.8-10).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6,7).

Як вбачається із довідки Ходорівської міської ради №97 від 25.08.2022, неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані і проживають разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно довідки Новороздільського політехнічного фахового коледжу №388 від 22.09.2022 року, ОСОБА_3 дійсно навчається на першому курсі денного відділення Новороздільського політехнічного фахового коледжу і буде навчатися до 01.07.2026 року. Зарахований на навчання згідно наказу №72/11 від 30.08.2022 року (а.с.20).

Відповідно до довідки Новороздільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 від 22.08.2022 №01-15/26, ОСОБА_4 , 2012 року народження, дійсно навчається в 5-В класі Новорозідльської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 (а.с.21).

Судом також встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13.04.2012 року по справі 2/0417/2974/2013 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства некомерційний банк ПриватБанк задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства некомерційний банк ПриватБанк заборгованість у розмірі 184236,47 грн. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства некомерційний банк ПриватБанк 1942,36 судових витрат (а.с.29-30).

Згідно письмового прохання ОСОБА_7 від 18.08.2022 року, який адресований голові правління АТ КБ «ПриватБанк», остання, як майновий поручитель звертається з проханням дозволити їй виконати рішення суду від 13.04.2012 р. де обумовлена сума у розмірі 184236,47 грн., яку вона зобов`язується виплатити, за умови зняття обтяження з заставної нерухомості і виведення іпотеки з під застави. А решту заборгованості просить вимагати від безпосереднього боржника (колишнього чоловіка) ОСОБА_2 , який допустив заборгованість по кредитному договорі №Є/V3794 від 26.08.2008, який на даний момент перебуває за кордоном і немає на утриманні неповнолітніх дітей і не сплачує аліментів (а.с.28).

Як вбачається із витягу з історії хвороби стаціонарного хворого №2415 ОСОБА_3 , дата поступлення 07.04.2008 року, дата виписки 26.05.2008 року, останній поступив в медичний заклад з діагнозом електроопік ІІ п. пр.. кисті лівої кисті ІІІ б. см. 0,3% (а.с.12).

Згідно направлення в стаціонар Сокільники, ОСОБА_3 , 2007 р.н., направляється з діагнозом Атопічний дерматит (а.с.14).

Також, згідно витягу з протоколу №9 від 07.03.2019 засідання медичної імунологічної комісії КНП «Новороздільська міська лікарня», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлено діагноз: Атопічний дерматит, період загострення (а.с.17).

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей суд враховує їх вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), якому за станом здоров`я зі слів позивачки не протипоказана фізична праця, відсутність у останнього інших непрацездатних утриманців, що представником відповідача не заперечується.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Як уже зазначалось вище, позивач просить стягнути аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто фактично у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік (ст.4 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Тобто, прожитковий мінімум є мінливою вартісною величиною, що переглядається та встановлюється щороку, та встановлення розміру аліментів, що підлягають стягненню у такій формі не відповідає Закону (ст.181 СК України).

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", тобто на час звернення позивача до суду із даним позовом, прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з січня 2022 року встановлений у розмірі 2618 гривень.

Одночасно суд бере до уваги і те, що, як встановлено в ході розгляду справи та визнається сторонами, відповідач був згідний добровільно платити аліменти у розмірі про який просить позивач, що свідчить про його спроможність сплачувати аліменти у розмірі більшому ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину.

Крім того в матеріалах справи наявні документи (а.с.18,19, 23-27), які викладені іноземною мовою та не додано перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості встановити зміст таких документів, а тому суд у відповідності до ст.78 ЦПК України визнає їх неналежними доказами, а тому не бере до уваги.

Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позов.

Враховуючи вищезазначені обставини, зокрема постійне проживання дітей з матір`ю, яка здійснює догляд за ними, стан здоров`я дітей, обов`язок обох батьків утримувати дітей, а також те, що відповідач працездатна особа, відсутність у останнього інших непрацездатних утриманців, зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який носить мінливий характер, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошові сумі розмірі по 2618 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.09.2022 року і до досягнення дітьми повноліття, що на думку суду, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей, враховуючи їх вік, стан здоров`я та матеріальні потреби.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави 992,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 263-265, 273, 279, 354, 355, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2618 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.09.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка