Справа № 459/367/23
Провадження № 2/459/50/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Отчак Н.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

02.02.2023 представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Разом з позовом представник позивача подав заяву про забезпечення позову у даній справі, відповідно до якої просить накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , (ІПН НОМЕР_1 ), а саме: квартиру двокімнатну, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею:48,9 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, реєстраційний номер майна 21365339 та накласти арешт на кошти ОСОБА_3 , (ІПН НОМЕР_1 ), в межах суми стягнення за позовом - 4 397 417,26 грн., які знаходяться на рахунках у всіх національних банках України. На обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначає, що відповідачем не виконано власних грошових зобов`язань, в строк зазначений самим Відповідачем в розписці від 25 липня 2022 року; відповідач ігнорує законні вимоги Позивача та тривалий час ухиляється від повного чи часткового виконання взятих на себе зобов`язань; відповідач усвідомлює те, що йому загрожує стягнення заявленої суми коштів, яка є значною; відповідач може вдатися до перешкоджання майбутнього виконання рішення суду в частині стягнення коштів шляхом його фіктивного продажу (дарування) на користь близької йому людини чи інших знайомих йому осіб, що можна вважати типовим способом збереження свого майна від можливого примусового стягнення на користь третіх осіб. Як наслідок, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в цілому.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, учасники справи в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, вивчивши матеріали позову, суддя дійшов до такого висновку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

02.02.2023 представник позивача подав до суду позов про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у сумі 4 397 417,26грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, квартира, що за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Слід відмітити, що у цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Зважуючи на характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що найбільш виваженим і збалансованим, з урахуванням інтересів сторін і завдань цивільного судочинства, є обрання такого виду забезпечення позову ОСОБА_1 , як накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 , а саме: квартиру двокімнатну, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 48,9 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, реєстраційний номер майна 21365339.

У свою чергу, суд приходить до висновку, що у забезпеченні позову у вигляді накладення арешту на кошти ОСОБА_3 , в межах суми стягнення за позовом - 4 397 417,26 грн., які знаходяться на рахунках у всіх національних банках України слід відмовити з наступних підстав.

Так, накладення судом арешту на банківські рахунки відповідача чинним законодавством не передбачено, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських установах або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником (постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки відповідача, позивач не надає доказів, які б підтверджували відомості про номери рахунків, суму грошових коштів на цих рахунках. Відсутність цих відомостей не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Із наведеного слідує, що відомості про те, на яких рахунках, в яких банківських установах та в якому розмірі перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак обраний представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 захід забезпечення позову - накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банках, з урахуванням відсутності інформації про наявність у ОСОБА_3 готівкових коштів та відкритих рахунків у фінансових установах, не може свідчити про його відповідність вимогам, на забезпечення яких він застосовується, внаслідок чого суд приходить до висновку про неспівмірність обраного заходу, передбаченого п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позовним вимогам, а тому заява про забезпечення позову, з урахуванням відсутності в ній належного обґрунтування взаємопов`язаності обраного заходу забезпечення з обставинами утруднення виконання чи невиконання майбутнього рішення суду та самої імовірності такого утруднення в разі невжиття таких заходів, виходячи з предмета позову, задоволенню не підлягає.

Постановляючи судове рішення про часткове задоволення клопотання позивача, суд виходить з того, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а також бере до уваги положення статей 154, 156, 158 та 159 Цивільного процесуального кодексу України про можливість заміни одного заходу забезпечення на інший, скасування заходів забезпечення, можливість застосування зустрічного забезпечення, за заявою відповідача та відшкодування збитків, заподіяних особі внаслідок застосування заходів забезпечення позову.

Оскільки, обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди потенційному відповідачу, а також відсутність обставин визначених ч.3 ст.154 ЦПК України, слід дійти висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 154, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) подану його представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: квартиру двокімнатну, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 48,9 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, реєстраційний номер майна 21365339.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 лютого 2023 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: Н. Я. Отчак