КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3725/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Ільїна Олександра Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 26 листопада 1997 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився ОСОБА_3 , який являється інвалідом з дитинства, має другу групу інвалідності, проживає разом із позивачкою.

07 серпня 2003 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

Вказує, що відповідач фактично після народження сина не брав участі у вихованні та утриманні спільної дитини. У 2003 році позивачка змушена була звернутися до суду, та рішенням Оболонського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частина від усіх видів заробітку, на підставі чого 30 травня 2003 року видано та пред`явлено до ВДВС виконавчий лист № 2-2636, який станом на сьогодні знаходиться на виконанні в Оболонському районному ВДВС ГТУЮ у м. Києві. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виповнилося 18 років, тобто він досяг повноліття.

Вказує, що 29 травня 2017 року видана первинна довідка № 0657216 серія АВ до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Подільського району м.Києва про призначення другої групи інвалідності з дитинства на підставі акту огляду МСЕК № 453 від 29 травня 2017 року (другу групу інвалідності з дитинства призначено з 29 травня 2017 року по 01 червня 2020 року).

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №440169 серія 12 ААБ від 27 липня 2020 року та на підставі акту огляду МСЕК № 585 ОСОБА_4 встановлено другу група інвалідності (повторно) строком - довічно. 10 липня 2017 року видано посвідчення за № НОМЕР_1 серія ААГ інваліда з дитинства II групи. Внаслідок вказаної інвалідності син є непрацездатним, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька.

З посиланням на статтю 198 СК України вказує, що дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивачка не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, має можливість сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу).

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), з 01 червня 2020 року до зняття другої групи інвалідності з ОСОБА_3 .

Оболонський районний суд м.Києва рішенням від 31 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 01 червня 2020 року і до зняття ІІ (другої) групи інвалідності з ОСОБА_3 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Ільїним О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідач до моменту надходження постанови державного виконавця не знав ні про справу, ні про ухвалене рішення.

Вказує, що не був повідомлений належним чином про розгляд справи. Зазначає, що позивачем у справі є ОСОБА_2 , яка звертається до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , та просить суд стягувати аліменти на її користь. Стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким проживає дитина, дійсно передбачена нормами Сімейного кодексу України, але лише у двох випадках: при стягненні аліментів на дитину (тобто особу, що не досягла 18 років) та при стягненні аліментів на повнолітнього сина, дочку, що продовжує навчання.

Вказує, що підставою для звернення до суду за аліментами на утримання повнолітнього сина у цьому випадку було не продовження ним навчання, а його непрацездатність, наслідком якої є інвалідність II групи, встановлена пожиттєво. Звернення до суду в таких випадках врегульовано статтею 198 СК України, яка не передбачає повноважень звернення до суду із відповідним позовом одного з батьків дієздатного, хоча і непрацездатного повнолітнього сина.

Вказує, що судом не перевірялось, а матеріали справи не містять доказів встановлення над ОСОБА_3 опіки, відтак позов подано неналежним позивачем.

Вказує, що судом першої інстанції грубо порушено принцип диспозитивності, оскільки при ухваленні судового рішення суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачка просила стягнути аліменти на свою користь. ОСОБА_3 , на користь якого стягнуто аліменти, взагалі до суду з позовом не звертався.

Вказує, що суд видав виконавчий лист особі, яка не була стороною у справі.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року, винести постанову, якою відмовити у задоволенні пред`явленого позивачкою позову.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що повнолітній син сторін у справі потребує матеріальної допомоги у зв`язку із станом здоров`я. Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував. Окрім того, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_3 досяг повноліття та вправі самостійно розпоряджатись своїми коштами, відтак суд уважав за доцільне стягувати аліменти саме на його користь, а не на користь матері ОСОБА_2 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині неналежного повідомлення про розгляд справи, апеляційним судом установлено таке.

З даних довідки про реєстрацію місця проживання особи №13862923 від 29 грудня 2020 року установлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30 липня 1991 року по теперішній час (а.с.21).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, а також залучено до участі у справі ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

З даних конверту №801 установлено, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками направлено ОСОБА_1 на адресу реєстрації - АДРЕСА_1 . Вказаний конверт повернутий відправнику з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.29).

З даних конверту №034 установлено, що судова повістка ОСОБА_1 на судове засідання у справі, призначене на 31 березня 2021 року, повернулась до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.34).

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом відповідно до вимог статей 128-131 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка про отримання судової повістки.

Відповідно до пункту 992 "Правил надання послуг поштового зв`язку" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Установлено, що копія позовної заяви з додатками, копія ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 05 січня 2021 року про відкриття провадження у справі та судова повістка на 31 березня 2021 року повернуті до суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.29, 34).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2019 року у справі №289/2207/17 вказала, що розгляд справи за відсутності учасника, щодо якого немає відомостей про його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, є порушенням статті 6 Конвенції про права особи на справедливий судовий розгляд та статей 8, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, та врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання і наслідки неявки в судове засідання.

Відтак, колегія суддів уважає, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки матеріали цивільної справи не містять відомостей про отримання відповідачем судової повістки.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Перевіривши вимоги позовної заяви та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд робить такий висновок.

Установлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), з 01 червня 2020 року до зняття другої групи інвалідності з ОСОБА_3 (а.с.1-3)

З даних свідоцтва про одруження НОМЕР_2 установлено, що 26 листопада 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб. Після реєстрацію шлюбу прізвище у подружжя - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відповідно (а.с.13).

З даних свідоцтва про народження НОМЕР_3 установлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).

07 серпня 2003 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 (а.с.14).

Згідно даних довідки АВ № 0657216 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Подільського району м.Києва від 29 травня 2017 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено ІІ (другу) групу інвалідності з дитинства з 29 травня 2017 року по 01 червня 2020 року (а.с.9).

Відповідно до даних довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №440169 від 27 липня 2020 року, та на підставі акту огляду МСЕК №585 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено ІІ (другу) групу інвалідності строком: з 01 червня 2020 року - довічно (а.с.12).

З даних довідки від 28 грудня 2016 року, виданої КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2", установлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує домашнього режиму та догляду матері постійно (а.с.15).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 19 липня 2017 року до 01 червня 2020 року (а.с.16-17).

Відповідно до частин 8 та 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Звертаючись до суду з цим позовом, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , позивачка обґрунтовувала встановленою непрацездатністю сина (стаття 198 СК України).

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до закону.

Особою з інвалідністю є повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність, а дитиною з інвалідністю є особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність (стаття 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні").

Отже, повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні статті 198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.

Повнолітній син сторін - ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, згідно закону уважається непрацездатною особою, потребує матеріальної допомоги, а тому має право на утримання зі сторони своїх батьків.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно частини першої статті 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Частиною другою цієї статті унормовано, що батьки мають право звертатись до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки, як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Відтак, системний аналіз статей 154, 198 СК України з урахуванням статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", дає підстави для висновку про те, що той з батьків, з ким проживає повнолітній син або дочка, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, має право звернутись до суду як їх законний представник без спеціальних на те повноважень.

У цій справі з огляду на вказані вище правові норми, ОСОБА_2 наділена правом звертатись до суду без спеціальних на те повноважень як законний представник ОСОБА_3 , який не позбавлений цивільної процесуальної дієздатності, проте є непрацездатним у зв`язку із інвалідністю.

Відтак колегія суддів відхиляє доводи скаржника в частині неналежного позивача у справі.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині помилкового вирішення судом про стягнення аліментів на користь третьої особи, оскільки позивачка просила стягнути аліменти на утримання сина на свою користь.

Апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_3 є непрацездатним, в силу обставин перебування у стані непрацездатності у зв`язку із інвалідністю потребує матеріальної допомоги, проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, відтак стягнення аліментів на користь матері відповідає вимогам закону та направлено на захист особи з особливими потребами внаслідок захворювання.

При цьому суд виходить з позиції верховенства права і справедливості. Так, в Україні проголошено і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), який є основоположною засадою захисту прав і свобод людини. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Дотримання справедливості є загальною засадою цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Як зазначається у Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 справедливість - одна із основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загально людських вимірів права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

З огляду на викладені вище мотиви, з яких апеляційна скарга задовольняється частково, апеляційний суд не вирішує питання про відшкодування скаржнику витрат, пов`язаних із переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ільїна Олександра Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), з 01 червня 2020 року і до зняття другої групи інвалідності з ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова