Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4640/19 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 45 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Руденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №285/4640/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В. у м.Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ). Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_2 : майнову шкоду в сумі 129 738,72 грн, яка складається із: 114 873,75 грн. витрат на лікування, 9 195 грн. витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів та проїзд, 5 669 грн. витрат, понесених на оплату полісу страхування; у відшкодування моральної шкоди - 700 000 грн та 5 000 грн. витрат на правову допомогу, а з Моторного (транспортного) страхового бюро України стягнути шкоду, пов`язану із лікуванням ОСОБА_3 , у розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 19 жовтня 2019 року в світлу пору доби по вул. Герцена в напрямку вул. Житомирська м. Новоград-Волинський, керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , із п`ятьма пасажирами, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа справа з забоєм головного мозку, крововиливом під тверду мозкову оболонку, переломів 1-6 ребер справа з забоєм легень, перелому правої ключиці, саден в лопатковій та поперековій ділянках справа, які належать до тяжких тілесних ушкоджень. У зв`язку із вчиненням ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, її син ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вимушений тривалий час лікуватися. Також у зв`язку із тяжкими травмами син потребував додаткового лікування та реабілітації у містах Житомирі та Рівному, що спричинило витрати на проїзд до лікувальних закладів. Окрім того, син мав намір виїжджати за кордон для працевлаштування та оформив відповідну страховку, але у зв`язку із ДТП, тривалим лікуванням та втратою працездатності поїздка не відбулася, що спричинило майнову шкоду у розмірі сплаченого страхового платежу в розмірі 5 669 грн. Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , застрахованою не була, тому вона звернулася із вимогою до МТСБУ про відшкодування витрат на лікування сина. Винними діями ОСОБА_2 їй завдана значна моральна шкода, яка виразилися у душевних стражданнях у зв`язку із фізичним ушкодженням здоров`я сина, порушення її нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та порушення стосунків із знайомими і близькими людьми. Після дорожньо-транспортної пригоди у неї з`явилося почуття страху під час перебування на дорозі, де рухаються транспортні засоби. Вона не може спокійно перебувати у будь-якому транспорті. Дане почуття страху спричиняє їй душевні страждання. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 порушився устрій її життя та виробничі стосунки. Вона була вимушена докладати більше зусиль для організації свого життя у зв`язку із лікуванням сина, переживаннями щодо того, чи вдасться йому вижити після отриманих травм. Вона втратила душевний спокій, оскільки вимушена багато часу витрачати на лікування сина та оформлення відповідних документів. Порушені її стосунки із близькими та знайомими їй людьми. Дані обставини також спричинили їй значні душевні страждання через невідомості того, який ще період часу займе відновлення фізичного стану сина і чи не приведуть отримані тілесні ушкодження до більш тяжких наслідків. Перед сном змушена приймати заспокійливі чи снодійні препарати. У більшості своїх снів знову бачить страшну трагедію і чергово переживає її наслідки. Для неї назавжди змінилися звичні життєві зв`язки та звички.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2022 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 120 174,02 грн, яка складається із: 114 873,75 грн витрат на лікування та 5 300,27 грн витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів і витрат на проїзд до лікувального закладу, а також 250 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 100 000 грн витрат на лікування. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, МТСБУ подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким у позовних вимогах ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що всупереч вимогам закону потерпілим не подано до МТСБУ повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, із-за чого порушено право бюро на своєчасне та всебічне володіння інформацією стосовно ДТП. Також потерпілим порушені вимоги ст.33?-1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) щодо надання для огляду та копіювання усіх документів, що мають відношення до ДТП, через що неможливо було провести будь-яке розслідування стосовно причин та обставин даного ДТП. Потерпілими в порядку ст.35 Закону не подано до МТСБУ заяви на виплату страхового відшкодування та документів, необхідних для отримання виплати. Оскільки у МТСБУ немає заяви про виплату страхового відшкодування та документів, що підтверджують і доводять право потерпілих на отримання відшкодування, то позов є безпідставним, адже МТСБУ діє виключно у відповідності до закону та не може бути примушене до дій, що не передбачені законом. Окрім того, витрати на лікування мають бути підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров`я. Сума підтверджених витрат може становити 59 872,55 грн. При цьому, у відшкодування витрат на лікування позивач отримала від ОСОБА_2 10 000 грн, а за таких умов підтверджена сума матеріального збитку, пов`язана з лікуванням ОСОБА_3 , може становити 49 872,55 грн. Більша частина придбаних товарів за наданими чеками не відноситься до призначеного лікарями лікування, а тому стягнення таких витрат з МТСБУ є грубим порушенням цивільного законодавства України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 через адвоката Бевз Т.С. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що потерпілий з дня ДТП, тобто з 19 жовтня 2019 року по 09 грудня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я, а тому в силу фізичного стану не був спроможний повідомити МТСБУ про ДТП та сприяти розслідуванню причин і обставин ДТП. Для задоволення цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник МТСБУ Купар І.Ю. скоординував клопотання про розгляд справи за відсутності представника МТСБУ у зв`язку з військовим станом та відсутністю транспорту. При цьому наголосив на тому, що необхідність здійснення витрат на лікування потерпілого має бути підтверджена документально відповідним закладом охорони здоров`я. Підтверджена сума матеріального збитку, пов`язана із лікуванням ОСОБА_3 , може становити 49 872,55 грн (59 872,55 грн (сума підтверджених витрат за чеками) 10 000 грн (відшкодовано ОСОБА_2 ). Наголошує на тому, що у чеках придбані лікарські препарати не відповідають призначеним. Пакети, бахіли, халати, мило, вода, серветки, препарати без листка лікарських призначень не мають компенсуватися МТСБУ.

Відповідач ОСОБА_2 через адміністрацію Городоцького виправного центру (№131) спрямував розписку про те, що 05 січня 2023 року отримав повідомлення про судове засідання, яке відбудеться 22 лютого 2023 року.

Адвокат позивача ОСОБА_1 Бевз Т.С. направила заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Зазначила, що доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, підтримує у повному обсязі та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України в частині позову до МТСБУ, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступні підстави.

Відповідно до змісту частини шостої ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі, необхідно також зазначити докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Так, 19 жовтня 2019 року в світлу пору доби по вул. Герцена в напрямку вул. Житомирська м. Новоград-Волинський ОСОБА_2 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , із п`ятьма пасажирами, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який доводиться позивачу сином.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа справа з забоєм головного мозку, крововиливом під тверду мозкову оболонку, переломів 1-6 ребер справа з забоєм легень, перелому правої ключиці, саден в лопатковій та поперековій ділянках справа, які належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху безпосередньо знаходиться у причинному зв`язку із виникненням ДТП та заподіянням потерпілому ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого син позивача знаходився на стаціонарному лікуванні: у Новоград-Волинському міськрайонному ТМО із 19 по 30 жовтня 2019 року, у КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради з 31 жовтня 2019 року по 11 листопада 2019 року, у ТзОВ «Реабілітаційний центр Чайка» з 12 листопада 2019 року по 09 грудня 2019 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову скасований, а цивільний позов ОСОБА_1 направлений на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В інший частині вирок залишений без змін.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (випливає зі змісту частини другої ст.1187 ЦК України). Зібраними на засадах змагальності у матеріалах справи доказами не доводиться, що шкода здоров`ю сина позивача заподіяна володільцем транспортного засобу внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Разом із цим, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У розумінні цього Закону потерпілим є, зокрема, фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якого заподіяна шкода внаслідок ДТП із використанням транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Матеріалами справи доведено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , на час вчинення ДТП застрахованою не була, що підтверджується інформацією із Центральної бази даних МТСБУ.

За положеннями підпункту «а» пункту 41.1 ст.41 Закону, у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Згідно з пунктом 9.3 ст.9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до пункту 23.1 ст.23 Закону шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (пункт 24.1 ст.24 Закону).

Аналогічну норму містить частина перша ст.1195 ЦК України, яка передбачає, що фізична або юридична особа, як завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як зазначалося вище, син позивача потерпілий ОСОБА_3 із 19 жовтня по 09 грудня 2019 року знаходився на стаціонарному лікування у зв`язку з заподіянням йому внаслідок ДТП тяжких тілесних ушкоджень.

Із заявленої позивачем суми 114 873,75 грн., як понесеної на лікування сина (61 164,41+ 53 709,34), доведеною належними та допустимими доказами є сума 121 036,96 грн (59 872,55 + 61 164,41) (а.с.13-23,25-53, 136-151). У вироку Новоград-Волинський міськрайонний суд від 30 червня 2021 року прописав, що у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 показав, що від ОСОБА_2 отримав 10 000 грн допомоги, а потерпіла ОСОБА_1 показала, що телефоном її повідомили про доставлення сина у важкому стані до реанімаційного відділення, на лікування витратили багато коштів, ОСОБА_4 (винуватець ДТП) дав на лікування 10 000 грн., коли розпочався суд. За таких обставин, від 121 036,96 грн. належить відняти 10 000 грн. Отже, позивачем понесені витрати на лікування сина, які не відшкодовані, у сумі 111 036,96 грн (121 036,96 10 000). Розмір страхової суми, яку належало виплатити МТСБУ, не може перевищувати 100 000 грн, а тому суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача МТСБУ підлягає стягненню на користь позивача 100 000 грн. витрат на лікування сина, який є потерпілим у ДТП, що сталася 19 жовтня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що потерпілими до МТСБУ не подана заява на виплату страхового відшкодування, що передбачено ст.35 Закону, спростовується правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду в справі №465/4621/16-к, про те, що задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.

Попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду із позовом до МТСБУ (зобов`язання якого витікають із положень закону, але за характером є ідентичними зобов`язанням страховика) про стягнення відповідного відшкодування.

Посилання скаржника на не подання потерпілим до МТСБУ повідомлення про ДТП не змінюють висновків суду, приймаючи до уваги, що підпункт 33.1.4 пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладає такий обов`язок на водія транспортного засобу, причетного до ДТП, а не на потерпілого, який у даному випадку в зв`язку з отриманими ним тяжкими тілесними ушкодженнями був доставлений до медичного закладу та перебував на стаціонарному лікуванні досить тривалий час.

Враховуючи вищевикладене, потерпілий з поважних причин не мав змоги виконати дії, передбачені пунктом 33?-1 ст. 33? Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджено документально, а тому стверджувати про несприяння у розслідуванні причин та обставин ДТП, яка є підставою для здійснення МТСБУ страхового відшкодування (регламентної виплати), безпідставно.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо межі відповідальності МТСБУ також не спростовує.

Суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції щодо позову до МТСБУ без змін, оскільки в цій частині судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що узгоджується із положеннями ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: