КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року

справа № 757/52697/17

провадження № 22-ц/824/3547/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Яницькій О.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання поруки такою, що припинена та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з вимогою про визнання договору поруки № ZRH0RK01742504 від 09.09.2004 припиненою та стягнення коштів, посилаючись на те, що 06.03.2017 позивачці від ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» надійшли кошти, які вона може отримати в ПАТ КБ «Приватбанк», та ці кошти є страховим відшкодуванням за спричинення збитків автотранспорту позивача під час дорожньо-транспортної пригоди. Вказує на те, що неодноразово зверталась до працівників відділень ПАТ КБ «Приватбанк», в тому числі і до центрального відділення, але кошти видані не були. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виплати належних позивачу коштів, 27.03.2017 на адресу відповідача була направлена вимога. 22.05.2017 на поштовому відділенні позивачкою отримано рекомендований лист, який містив незавірену копію відповіді відповідача, без додатків, де зазначалося, що станом на 11.04.2017 року у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я позивача рахується заборгованість за договором поруки за кредитним договором ZRH0RK01742504 від 09.09.2004, позичальником за яким є ОСОБА_3 . Стосовно видачі належних коштів позивачу, відповідач відмовив з посиланням на їх договірне списання в рахунок погашення кредитної заборгованості по вказаним кредитним зобов`язанням. Позивачка, враховуючи вищевикладені обставини, вбачає порушення своїх прав спричиненням їй збитків, в зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав у судовому порядку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом безпідставно застосовано положення ст. ст. 1218, 1270, 1282 ЦК України. Зазначає, що грошові кошти, які мали бути виплачені ОСОБА_1 від ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» є виплатою страхового відшкодування після ДТП, набувачем за яким вказано позивача. Вказані грошові кошти не входять до спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .

Апелянтом зазначено, що грошові кошти списано з платіжної системи «Приват Мані», а не з відкритого у банку поточного рахунку, в той час як умовами договору поруки передбачено право банку здійснювати договірне списання грошових коштів на погашення заборгованості з поточних рахунків. Крім того, зазначає, що строк закінчення кредитних зобов`язань - 08.09.2006 р., та відповідно до п. 12 договору поруки, порука припиняється після закінчення 5-ти років з дня настання терміну повернення кредиту, тобто до 08.09.2011 року. Банком не було пред`явлено вимоги до поручителя в межах встановленого умовами договору 5 річного строку.

Також апелянт посилається на необізнаність про наявність непогашеного боргу за кредитним договором, в якому ОСОБА_1 є поручителем та відсутність розрахунку заборгованості, здійсненого банком, а також ненадання банком договорів кредиту та поруки.

Вважає, що кошти списано безпідставно, згоди на їх списання позивач не надавала, а тому підлягають стягненню на користь останньої.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «Приватбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що зобов`язання за кредитним договором позичальником та поручителем не виконано.

Відповідно до п. 8 Договору поруки поручитель доручив кредитору списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків в межах сум, що підлягають сплаті кредитору за договором. Вказує, що позивачем не було повідомлено банк про смерть ОСОБА_3 , який був її чоловіком. Після смерті спадкодавця до позивача перейшли усі права та зобов`язання, які входять до предмету спадщини, в тому числі і обов`язки погасити борг в межах вартості майна.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що на момент смерті позичальника, позивач проживала разом з спадкодавцем, що свідчить про прийняття нею спадщини.

Колегія суддів частково погоджується із висновком суду.

Судом встановлено, що 09.09.2004 між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № ZRH0RK01742504, за яким позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 7818,60 грн.

Відповідно до п. 2.2.4 договору, позичальник доручає банку списувати кошти із своїх поточних рахунків у валюті кредиту або знімати готівкові кошти із цих рахунків у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 09.09.2004 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки №ZRH0RK01742504.

Зобов`язання за вказаним кредитним договором позичальником та поручителем не виконувалися належним чином, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 12 Договору поруки порука припиняється після 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 Кредитного договору визначено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк по 08.09.2006 р. включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 7818,60 грн.

Отже, строк закінчення кредитних зобов`язань визначено до 08.09.2006 року.

Відтак, виходячи з умов п. 12 Договору поруки порука припиняється 08.09.2011 року, тобто через п`ять років з дня настання терміну повернення кредиту.

Однак, вимог до поручителя в межах встановлено договором строку банком пред`явлено не було.

Отже, порука ОСОБА_1 за договором поруки № №ZRH0RK01742504.від 09.09.2004 року є такою, що припинилася 08.09.2011 року.

Разом із тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь коштів у розмірі 58888,22 грн.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказувала, що 06.03.2017 від ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» надійшли кошти, які вона може отримати в ПАТ КБ «Приватбанк», та ці кошти є страховим відшкодуванням за спричинення збитків автотранспорту позивача під час дорожньо-транспортної пригоди. Однак ПАТ КБ «Приватбанк» листом повідомило позивача, що на ім`я позивача рахується заборгованість за договором поруки за кредитним договором ZRH0RK01742504 від 09.09.2004, позичальником за яким є ОСОБА_3 та відмовив у видачі коштів з посиланням на їх договірне списання в рахунок погашення кредитної заборгованості по вказаним кредитним зобов`язанням.

Встановлено, що 24.07.2014 р. позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який, відповідно до свідоцтва про смерть, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно положень, ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять як усі права так і всі обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На момент смерті позичальника, позивач проживала разом з останнім, що свідчить про прийняття нею спадщини, відсутність свідоцтва про спадщину не свідчить про неприйняття особою спадщини.

Позивачем не надано доказів щодо відмови від прийняття спадщини.

Отже, позивач прийняла спадщину, до складу якої входять зобов`язання за кредитним договором № ZRH0RK01742504 від 09.09.2004 року, а тому підстав вважати що банком неправомірно списано грошові кошти в рахунок погашення кредитних зобов`язань немає.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не наведено належного обґрунтування та не надано доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідача, та порушення її конституційних прав і свобод.

Враховуючи вищенаведене рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання поруки припиненою підлягає скасуванню з постановленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання поруки припиненою скасувати, в цій частині постановити нове наступного змісту.

Визнати поруку, такою, що припинена за Договором поруки №ZRH0RK01742504 від 09.09.2004 року, який укладено ОСОБА_1 в забезпечення зобов`язань по кредитному договору №ZRH0RK01742504, укладеного 09.09.2004 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді