Провадження № 2/638/882/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді -Шепіхіної В.В.,

при секретарі - Рєзнік І. П.,

представник відповідача - Глущенко В. Б.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, та просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та страхового відшкодування, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 151 953,20 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2279,30 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.12.2020 року в м. Харкові по вул. Маршала Бажанова, буд. 21/23, за участю автомобіля марки «KIA», ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований позивачем автомобіль марки «LEXUS», ДНЗ НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 року, вирішено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Відповідно до умов договору страхування позивачем складено страховий акт та сплачено страхове відшкодування на ремонт автомобіля у розмірі 558 706,40 грн. Оскільки цивільна відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант» позивач звернувся до даного страховика і той сплатив позивачу страхове відшкодування відповідно до ліміту відповідальності з урахуванням франшизи. Отже, враховуючи розмір заподіяної шкоди, сплаченої позивачем, який перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди з урахуванням обопільної вини водіїв та страховою сумою (лімітом відповідальності) в розмірі 151 953,20 грн..

28.09.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому виклав свої контраргументи та підтримав позовні вимоги.

В судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання з`явився представник відповідача адвокат Глущенко В. Б., заперечував проти задоволення позову. Також, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній ставить під сумнів оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, яка здійснена СОД ОСОБА_4 та проведення ним огляду у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 01.12.2020 приблизно о 19 год. 30 хв. за адресою: м. Харків вул. Маршала Бажанова, біля будинку 21/23 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_2 , не обрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Також, 01.12.2020 приблизно о 19 год. 30 хв. за адресою: м. Харків вул. Маршала Бажанова, біля будинку 21/23 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності, порушив проїзд дорожньої розмітки 1.3 та допустив зіткнення з автомобілем LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п. 8.5, 10.1 Правил дорожнього руху.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, та накладено на них адміністративне стягнення (справа №953/382/21, суддя Єфіменко Н. В.).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, судом встановлено, що між АТ «СК «ІНГО» та ОСОБА_2 , що є власником пошкодженого автомобілю LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_2 , було укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №720526913.20 від 26.11.2020 року.

Факт дорожньо-транспортної пригоди і притягнення у зв`язку з цим до адміністративної відповідальності відповідача не оспорюється сторонами. Відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року, та вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями відповідача ОСОБА_1 , водія транспортного засобу «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , заподіяно шкоди транспортному засобу LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_2 , та існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховиком АТ «СК «ІНГО» відповідно до умов Договору №720526913.20 від 26.11.2020 року страховим випадком, що підтверджується копіями страхового акту №3182730 від 22.12.2020 року та розпорядженням № 3182730 на виплату по страховій події. Відповідно до акту визначена сума страхового відшкодування складає 558706,40 грн.. Вказана сума була перерахована страховиком в оплату рахунку, виставленого ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД», яке здійснювало роботи з ремонту пошкодженого транспортного засобу LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією платіжного доручення №1016 від 15.01.2021р. на суму 558706,40 грн..

Таким чином, судом встановлено, що АТ «СК «ІНГО», як страховиком, повністю виконані зобов`язання за договором з власником пошкодженого транспортного засобу LEXUS та перераховано суму страхового відшкодування (фактичний розмір матеріальної шкоди) за страховим випадком, який стався з вини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто в зв`язку з одержанням страхувальником від позивача страхового відшкодування за договором майнового страхування, право вимоги страхувальника до винної особи, перейшло до позивача.

В судовому засіданні встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини двох осіб правопорушників. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1118 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, наявна взаємна вина водіїв, що підтверджується матеріалами справи, сума відшкодування, яка підлягає виплаті відповідачем на користь позивача, становить 50 % від від фактично понесених позивачем витрат.

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом обов`язкового страхування №ЕР/201138248 в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно з яким ліміт відшкодування матеріальної шкоди встановлено у розмірі 130 000,00 грн., франшиза складає 2 600,00 грн., що підтверджується копією витягу від 06.01.2021 року, який міститься в матеріалах справи. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» після звернення до нього позивача визнала даний страховий випадок та сплатила позивачу страхове відшкодування відповідно до ліміту відповідальності.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що розмір заподіяних відповідачем збитків перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом №ЕР/201138248, а тому відповідно до ст. 1194 ЦК України на відповідача покладається обов`язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди з урахуванням обопільної вини водіїв та страховою сумою (лімітом відповідальності) в розмірі 151 953,20 грн.

Суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 151 953,20 грн., з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Такими актами є Закон України «Про страхування» та Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які містять спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 9 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Судом встановлено, що страховиком АТ «СК «ІНГО» на виконання зазначених вимог виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 558706,40 грн., що дорівнює вартості ремонтних робіт на підставі виставленого спеціалізованим СТО (ТОВ "Арт-Лекс-ЛТД") рахунку №3577 від 07.12.2020, та узгоджується з умовами пункту 10.2.3. Договору страхування № 720526913.20. За умовами пункту 10.2.3. при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування визначається страховиком (позивачем) на підставі документів, що підтверджують розмір збитку (рахунок СТО, калькуляції СТО чи страховика, висновок спеціаліста-автотоварознавця), за вирахуванням встановленого в п.2 Договору франшизи по відповідному ризику (за умовами договору дорівнює 0%), але не більше страхової суми.

Враховуючи вищенаведене, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо не здійснення СОД ОСОБА_4 у встановленому порядку оцінки вартості пошкодженого майна та визнання звіту СОД неналежним та недопустимим доказом.

Щодо зауважень відповідача відносно складання Акту огляду транспортного засобу №9920 СОД ОСОБА_4 та протоколу огляду транспортного засобу 04.12.2020 суд зазначає, що Акт огляду (дефектна відомість), складена ОСОБА_4 на підставі зовнішнього огляду ТЗ (примітка в самому Акті). Протокол огляду транспортного засобу складався у той час, коли транспортний засіб на момент огляду був розібраний (відмітка "ТАК" напроти примітки: "КТЗ на момент огляду розібране та/або відновлено ремонтом:". Таким чином, твердження відповідача про те, що ОСОБА_4 не проводив огляд, оскільки це неможливо здійснити в один день разом з розібранням автомобіля, не відповідають дійсності, оскільки в цей день за адресою АДРЕСА_1 проводились два різних вида огляду, які за часом їх здійснення не виключають їх проведення в один день. Відсутність відповідача під час огляду транспортного засобу також не є порушенням, оскільки відповідно до п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 присутність заінтересованих осіб для технічного огляду є необов`язковою та їх виклик здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику тільки у разі потреби (після узгодження з виконавцем дослідження).

Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. ст. 1 Закону № 1961-IV).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 ТДВ "СК "Альфа-Гарант" сплатило позивачу на виконання вимог закону на підставі полісу суму страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності (130 000 грн.) з урахуванням суми франшизи (2600 грн.) суму 127 400,00 грн. (130 000грн.- 2600 грн.)

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) з урахуванням п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України складає: 558 706, 40 грн./2- 127 400,00 грн.=151 953,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі застосованих судом норм матеріального права, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку суброгації суми в розмірі 151 953,20 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 258, 259, 264, 265 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства "Страхова Компанія "ІНГО" (, юридична адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33) матеріальну шкоду у розмірі 151 953 (сто п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства "Страхова Компанія "ІНГО" (, юридична адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33) судовий збір у розмірі 2 279 (дві тисячі двісті сімдесят дев`ять) грн. 30 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.02.2023 року.

Суддя В.В. Щепіхіна