Справа № 2-912/2007
Провадження № 22-ц/4808/78/23
Головуючий у 1 інстанції Тураш В.А.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Бойчука І.В., Баркова В.М.,

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Долинського районного суду від 10 серпня 2007 року, ухвалене у складі судді Тураша В.А., у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до Лолинської сільської ради, правонаступником якої є Вигодська селищна рада, про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Лолинської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Лолин Долинського району Івано-Франківської області помер її чоловік ОСОБА_4 , в зв`язку з чим відкрилась спадщина. За життя спадкодавець заповіту не склав, дітей у них не немає, тому відповідно до ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за законом.

Вказала, що на день смерті ОСОБА_4 належало спадкове майно, яке складається з житлового будинку, двох стаєнь, двох шоп, стодоли, вбиральні, воріт та огорожі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стверджувала, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом із ним.

Довідка №941 від 19 червня 2007 року, видана виконкомом Лолинської сільської ради, підтверджує те, що згідно запису у по господарській книзі №1, особовий рахунок № НОМЕР_1 , будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , значилось за ОСОБА_4 до дня смерті.

Зазначила, що на підставі її заяви Івано-Франківським ОБТІ виготовлено технічний паспорт на вказане будинковолодіння.

Вказувала, що для отримання свідоцтва про право власності на будинковолодіння їй необхідно отримати витяг з Реєстру прав власників на нерухоме майно. В позасудовому порядку вона не має можливості документально підтвердити право власності, тому змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини просила визнати з нею право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , та складається із житлового будинку, двох стаєнь, двох шоп, стодоли, вбиральні, воріт, огорожі, що належало ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Долинського районного суду від 10 серпня 2007 року задоволено позов ОСОБА_2 до Лолинської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Визнано за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , та складається із житлового будинку загальною площею 69,0 кв.м, житловою - 36,9 кв.м, допоміжною - 28,1 кв.м., стайні, шопи, стодоли, стайні, шопи, вбиральні, воріт, огорожі, що належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, але судом вирішено питання про його права, свободи та інтереси, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутня довідка про осіб, які проживали та були зареєстровані на час смерті спадкодавця, а суд першої інстанції не встановив усіх спадкоємців, які проживали та були зареєстровані на час смерті спадкодавця та прийняли спадщину шляхом фактичного вступу.

Вказує, що він є спадкоємцем першої черги по праву представлення після смерті діда (спадкодавця), який пережив його батька, і прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час його смерті, що підтверджується виписками з погосподарських книг. Тому вважає, що він має право на частину спадкового майна.

Стверджує, що Лолинська сільська рада (відповідач у справі) дану інформацію приховала, а позивачка надала неправдиву та неповну інформацію суду під час розгляду справи, що привело до ухвалення рішення, яким порушено його права як спадкоємця першої черги.

Вважає, що суд першої інстанції вказаних обставин щодо наявності інших спадкоємців не перевірив, не встановив коло всіх спадкоємців, не з`ясував, чи не будуть даним рішенням порушуватися права та інтереси інших осіб.

Із зазначених підстав скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року до участі у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 .

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 березня 2023 року до участі у справі залучено Вигодську селищну раду як правонаступника відповідача Лолинської сільської ради.

Керівник Вигодської селищної ради - Мацалак М.М. подав заяву про розгляд справи за відсутності представника Вигодської селищної ради.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта - ОСОБА_5 доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала.

Правонаступник позивача - ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної скарги не заперечили, визнали, що рішення суду ухвалено без залучення апелянта, який має право на спадкування 1/4 частини спірного житлового будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, правонаступника позивача - ОСОБА_3 та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 19.01.2007 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Копія довідки №941 від 19 червня 2007 року, виданої виконкомом Лолинської сільської ради, підтверджує те, що згідно запису у погосподарській книзі №1, особовий рахунок № НОМЕР_1 , до дня смерті ОСОБА_4 за ним значилось будинковолодіння в АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Сімейні відносини ОСОБА_4 з ОСОБА_2 підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 28.12.1978 (а.с. 6-зворот).

Згідно копії технічного паспорту, складеного 17.05.2007 року на будинковолодіння в АДРЕСА_1 , дане будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 69 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м., допоміжною - 28,1 кв.м, двох стаєнь, двох шоп, стодоли, вбиральні, воріт та огорожі (а.с. 7-9).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 1268 ЦК України є підстави для визнання в порядку спадкування за ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем ОСОБА_4 , права власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцю.

Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із наданих апелянтом ОСОБА_1 документів судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15 грудня 1967 року батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено ОСОБА_4 (спадкодавець) та ОСОБА_7 (а.с. 30).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 (син спадкодавця ОСОБА_4 , 1923 року народження) та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (апелянта) (а.с. 31).

Отже ОСОБА_1 є внуком спадкодавця ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , 1951 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 32), а ОСОБА_4 , 1923 року народження, помер (переживши свого сина) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Із довідки №179, виданої 16.06.2022 року Вигодською селищною радою, вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , за цією ж адресою були зареєстровані: ОСОБА_2 - дружина (позивач у справі) та ОСОБА_1 - онук, ІНФОРМАЦІЯ_5 (апелянт) (а.с. 34).

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги по праву представлення після смерті діда (спадкодавця ОСОБА_4 ), який пережив його батька, і прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований із спадкодавцем на час його смерті.

Тому ОСОБА_1 має право на 1/4 частину спадкового майна, що належало ОСОБА_4 , 1923 року народження.

Вказані обставини були визнані в засіданні суду апеляційної інстанції правонаступником позивача - ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_6 .

Разом з тим, суд першої інстанції не виконав вимог, передбачених процесуальним законодавством України щодо встановлення кола спадкоємців, не врахував порушення прав та інтересів ОСОБА_1 та не залучив його до участі у справі, хоча даний спір стосується його прав як спадкоємця.

Згідно з частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Апеляційний суд враховує, що згідно з цивільним процесуальним законом на стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів. А тому ухвалене рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Наведене узгоджується також з висновками Верховного Суду в постанові 30 липня 2020 року у справі №645/5298/16-ц (провадження №61-15072св18).

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, заочне рішення Долинського районного суду від 10 серпня 2007 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Долинського районного суду від 10 серпня 2007 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до Лолинської сільської ради, правонаступником якої є Вигодська селищна рада, про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Барков

Повний текст постанови складено 6 березня 2023 року.