Справа № 216/3044/19
провадження 2/216/181/23
РІШЕННЯ

іменем України

01 березня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Гулковського О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №4 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,-

встановив:

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем укладений договір №5206 від 01.06.2008 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари. Відповідно до таблиці 2, яка є невід`ємною частиною договору, об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свої договірні зобов`язання КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало, а саме: постачання теплоносія протягом всього періоду, передбаченого договором, проводилось, не порушуючи щорічні розпорядження виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про початок та закінчення опального періоду». Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно з приладами обліку або розрахунковим способом, за їх відсутності, що передбачено п. 2.1 Договору. Відповідач не виконав обов`язок, покладений на нього умовами Договору, не здійснив розрахунок у повному обсязі та в строки, передбачені Договором, у зв`язку з чим, за період з 25.10.2016 по 31.12.2018 утворилась заборгованість в розмірі 62182,50 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за теплову енергію в розмірі 62182,50 грн, пеню в розмірі 2423,14 грн, суму збитків від інфляції в розмірі 7291,85 грн та 3% річних у розмірі 2244,95 грн.

Представник позивача адвокат Цвіркун А.А., яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином. 01.03.2023 від представника відповідача адвоката Козіної Н.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям.

Разом з цим, суд, дослідивши матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача адвоката Козіної Н.О. про відкладення розгляду справи, з тих підстав, що жодних доказів на підтвердження обґрунтування свого клопотання остання не надала.

Європейський суд з прав людини 07.07.1989 у своєму рішенні у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах проти України також неодноразово зазначав, що однією з ролей національних судів є організація судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (п.28 рішення у справі Шульга проти України від 02.12.2010, заява № 16652/04) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (п.24 рішення у справі Мусієнко проти України від 20.01.2011 р., заява № 26976/06).

Також слід зауважити, що попередні заяви представника відповідача адвоката Козіної Н.О. про відкладення судових засідань (а.с. 144, 151, 154), були неодноразово судом задоволені, тобто їй було надано достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав у повному обсязі, але в подальшому, на думку суду, представник відповідача допустила зловживання своїм правом.

Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи наявність письмових пояснень представника відповідача проти позову, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Пояснення представника відповідача на позовну заяву, обґрунтовані тим, що 01.06.2008 між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 укладений договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари №5206. Згідно з п. 1.3 Договору постачальник відпускає споживачу теплову енергію на об`єкти, вказані в таблиці 2, у відповідності зі встановленим планом споживання з 01.06.2008 по 01.06.2009. Згідно з п. 6.1 Договору, дійсний договір діє з 01.06.2008 по 01.06.2009 та вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява однієї зі сторін про відмову від Договору або його перегляд. Відповідно до заяви від 12.12.2008 відповідач направила заяву про розірвання Договору у зв`язку з неналежним виконанням постачальником умов Договору. Також, повторно відповідна заява була направлена 26.08.2009. Таким чином, позивач вважає, що договір вважається розірваним з 01.09.2009. Подальше регулювання відносин між постачальником та споживачем здійснювалось на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Оскільки договір №5206 від 01.06.2008 є розірваним з 01.09.2009, то дія його положень не поширюється на період з 25.10.2016 по 31.12.2018, а тому нарахування пені згідно з умов Договору є незаконним. Крім того, 27.02.2019 позивачем було подано заяву про видачу судового наказу відносно ОСОБА_1 , а тому відповідач просить застосувати позовну давність до вимог позивача, що були предметом заяви про видачу судового наказу. Щодо виконання позивачем своїх договірних зобов`язань за період з 25.10.2016 по 31.12.2018 відповідач зазначила наступне. Згідно з актом-приписом від 29.12.2008 за адресою: АДРЕСА_2 , була опломбована запірна арматура на елеваторному вузлі у зв`язку з наявною заборгованістю. Теплоносій на вказане приміщення подаватись не буде до повного погашення заборгованості. Згідно з актом-претензією від 19.01.2009 у вказаному приміщенні зафіксоване представником КПТМ «Криворіжтепломережа» надання послуги опалення неналежної якості. Відповідно до акту-претензії №10 від 18.02.2009, у вказаному приміщенні зафіксоване надання послуги опалення неналежної якості. Згідно з актом від 18.03.2020 за вказаною адресою всі обігрівачі відімкнені від центральної системи опалення за заявою ОСОБА_1 . Таким чином, відповідач вважає, що вона здійснила всі заходи для захисту своїх прав як споживача житлово-комунальних послуг, зафіксувала неналежну якість послуг, зафіксувала не надання послуги, звернулась із заявою про відключення від мережі централізованого опалення, натомість отримала нарахування оплати за ненадані послуги. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач не погоджується з нарахуванням винагороди за ненадані послуги у період з 25.10.2016 по 31.12.2018 та просить звільнити від її сплати на підставі п.п. 3,9 п. 29 Постанови №630.

Представник позивача адвокат Цвіркун А.А. надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що акт-припис КПТМ «Криворіжтепломережа» від 29.12.2008, згідно з яким теплоносій на будівлю, за адресою: АДРЕСА_2 , подаватись не буде до повного погашення заборгованості, за підписом представника позивача КПТМ ОСОБА_2 , викликає сумніви в його достовірності, оскільки згідно з довідкою №1448 від 04.12.2020, ОСОБА_3 працює в КПТМ «Криворіжтепломережа» бухгалтером по фізичним особам служби теплозбуту з 08.09.2009 по теперішній час. Наказ про прийом на роботу №76-к від 07.09.2009. Крім того, ОСОБА_1 28.09.2020 надала заяву КПТМ «Криворіжтепломережа» про можливість реструктурувати заборгованість за Договором у сумі 80791,85 грн станом на 01.09.2020, що підтверджує визнання боргу. Також, представник позивача зазначила, що відповідачем не надано документів, на підставі яких відповідач мала б право вчинити дії по встановленню автономного опалення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення та Правила надання населенню послуг централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі по тексту Правила), надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання відповідача.

Між позивачем та відповідачем укладений договір №5206 від 01.06.2008 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари. Відповідно до таблиці 2, яка є невід`ємною частиною договору, об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої договірні зобов`язання КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало, а саме: постачання теплоносія протягом всього періоду, передбаченого договором, проводилось, не порушуючи щорічні розпорядження виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про початок та закінчення опального періоду». Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно з приладами обліку або розрахунковим способом, за їх відсутності, що передбачено п. 2.1 Договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач не виконав обов`язок, покладений на нього умовами Договору, не здійснив розрахунок у повному обсязі та в строки, передбачені Договором, у зв`язку з чим, за період з 25.10.2016 по 31.12.2018 утворилась заборгованість в розмірі 62182,50 грн.

Позивач здійснив досудове врегулювання спору, шляхом направлення претензії №5206/7425 від 15.01.2019, але оплату боргу відповідачем не здійснено.

Отже, суд вважає, що обставини порушення оплати за спожиту теплову енергію є доведеними повністю, внаслідок чого позивач отримав право на відшкодування завданих йому збитків у судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 і ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п.18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005«Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах ВС КЦС від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачу нараховані інфляційні збитки за період з січня 2020 року по лютий 2021 року в сумі 1250,42 грн та 3% річних за період з 21.12.2019 по 03.09.2021 у розмірі 518,03 грн.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та підлягає стягненню з відповідача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у сумі 18843,00 грн, 3% річних в розмірі 1250,42 грн та інфляційні втрати в розмірі 518,03 грн.

Разом з цим, дослідивши заяву відповідача про застосування позовної давності, суд вважає що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості за період з 25.10.2016 по 31.12.2018.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Між тим, відповідач, звернувшись до суду з заявою, просив суд застосувати строки позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93 та №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки характер правовідносин, що склалися між сторонами передбачає внесення оплати за фактичного надані послуги з теплопостачання шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, то строк позовної давності повинен обраховуватися щодо кожного платежу окремо.

Таким чином, суми, відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, були нараховані у межах трирічного строку позовної давності, що передував зверненню до суду із позовною заявою, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), №66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Крім того, відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

З наданих відповідачем актів (а.с. 89-92) вбачається, що КПТМ «Криворіжтепломережа» зафіксовано самовільне відключення приміщення відповідача від центральної системи опалення.

Крім того, суд зазначає, що твердження відповідача про неотримання нею послуг з централізованого опалення через встановлення автономного опалення, як на підставу звільнення від сплати заборгованості, є необґрунтованими та безпідставними за таких обставин.

Так, питання відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання в спірний період регулювалось Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (Правила).

Відповідно до п.п. 24, 25 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з п. 26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4(Порядок), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Відповідно до п. 2.1 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (квартири) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

Відповідно до п. 2.2.1 Порядку при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) опалення.

Відповідно до п. 2.3 Порядку отримання технічних умов може виконуватися безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією.

Відповідно до п. 2.3.1 Порядку проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відповідно до п. 2.4.2 Порядку проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

Відповідно до п. 2.5 Порядку відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи.

Відповідно до п.2.6 Порядку по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Відповідно до п. 2.7 Порядку після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Таким чином, чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженим органами, а відтак, на час виникнення спірних правовідносин, відключення споживачів від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади і з дотримання споживачем процедури визначеної Порядком. Однак, відповідачем не було надано доказів на підтвердження дотримання встановленого порядку для відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, зокрема, матеріали справи не містять доказів її звернення з відповідною заявою про відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, перш за все, до комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідачем не було виконано чіткий порядок дій встановлений законодавством України для відключення від мереж централізованого опалення та погоджень їх результатів з уповноваженими органами.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили, що вони, будучі робітниками КПТМ «Криворіжтепломережа», під час перевірки приміщення відповідача, фіксували самовільне відключення від центральної системи опалення. Відповідних дозвільних документів не надавалось.

Також, необхідно зазначити, що посилання представника відповідача на акт-припис від 29.12.2008 (а.с. 90) у своїх письмових поясненнях є безпідставним, оскільки він жодним чином юридично не виправдовує самовільне відключення відповідача від центральної системи опалення та встановлення нею автономного опалення.

У зв`язку з вищевикладеним, суд оцінює позицію відповідача та її представника необґрунтованою та не доведеною, що свідчить про намагання уникнути обов`язку з оплати заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 11, 15, 16, 257, 264, 268, 319, 322, 509, 525, 526, 527, 610, 614 ЦК України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263, 265, 268, 274, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.19, 24 Закону України «Про теплопостачання», п.18 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», суд

ухвалив:

Позовну заяву комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму боргу за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 62182,50 грн (шістдесят дві тисячі сто вісімдесят дві гривні п`ятдесят копійок), пеню в розмірі 2423,14 грн (дві тисячі чотириста двадцять три гривні чотирнадцять копійок), суму збитків від інфляції в сумі 7291,85 грн (сім тисяч двісті дев`яносто одна гривня вісімдесят п`ять копійок), 3% річних у розмірі 2244,95 грн (дві тисячі двісті сорок чотири гривні дев`яносто п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», місцезнаходження: 50099, місто Кривий Ріг, провулок Дежньова, буд. 9, р/р НОМЕР_1 АТ "Ощадбанк", ;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ