Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1539/22
Номер провадження: 2/511/51/23
18 січня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Теренчук Ж. В.,
секретаря судового засідання - Ніколас С.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Лиманська селищна рада Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,
Короткий зміст позовної заяви.
Позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням будинку по по АДРЕСА_1 , належного їм на праві власності з дати їх прописки у зазначеному будинку, так як вони не є членами їх сім`ї і жодного дня в будинку не проживали.
Свої вимоги мотивували тим, що вони є співвласниками житлового будинку та господарчих споруд, розташованих по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.1983 року, виданим державним нотаріусом Роздільнянської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа №30/83, реєстровий номер 775.
У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, це сім`я їх племінниці ОСОБА_8 , яких вони зареєстрували на її прохання.
Однак відповідачі у вказаний будинок ніколи не вселялись і не проживали, не є членами їх родини. Місце їх фактичного знаходження на території України на теперішній час їм не відомо. На підставі викладеного просили їх позов задовольнити, визнавши відповідачів втратившими право на проживання в належному їй будинку з дати їх реєстрації.
Позиції сторін у судовому засіданні.
В судовому засідання позивачка ОСОБА_7 позов підтримала та просила його задовольнити. Суду показала, що відповідачі не є членами її сім`ї, були зареєстровані за вказаною адресою за її згодою, так як мали на меті отримати громадянство в Україні. Жодного дня за вказаною адресою не проживали, витрат на утримання житла не несуть.
Позивачка - ОСОБА_2 на виклик суду в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву в якій просила заявлені позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Представник третьої особи - Лиманської селищної ради Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність їх представника. (а.с.37)
Відповідачі - ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відзив на позов не подавали, в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення з зареєстрованим місцем проживання відповідачів.
На адресу суду надійшли поштові повідомлення з відміткою про невручення відповідачам повідомлення, в зв`язку з тим, що відповідачі за адресою реєстрації не проживають.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів у відсутності належним и чином сповіщених про час та місце розгляду справи відповідачів.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є співвласниками житлового будинку та господарчих споруд, розташованих по АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.1983 року, виданого державним нотаріусом Роздільнянської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа №30/83, реєстровий номер №775.
Зазначене свідоцтво у встановленому порядку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом №123387749 від 10.05.2018 року та Витягом 123387286 від 10.05.2018 року.
Відповідачі - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстровані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом №13 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осібвід 12.07.2022 року, виданим Лиманською селищною радою Одеської області.(а.с.8)
В підтвердження факту не проживання їх по місцю реєстрації позивачем надано Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 22.07.2022 року, складеним уповноваженими особами Лиманської селищної ради Одеської області, актом від 12.07.2022 року , відповідно до яких відповідачі сім`я ОСОБА_10 , їх неповнолітні діти ніколи не проживали за адресою АДРЕСА_1 .(а.с.9,10)
Даний факт також підтвердженонаявними у матріалалх справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проживають по сусідству з позивачами , згідно яких відповідачі по АДРЕСА_1 ніколи не проживали і не проживають .
З урахуванням інших доказів по справі, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками.
Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.
У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 383 ЦКУ та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
В пункті 34 вказаної Постанови зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №209/2642/18 вказав на підстави втрати права користування житловим приміщенням, зокрема суд зазначив, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушено право та з яких підстав. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачами в позові, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Наданими суду письмовими доказами, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 довели, що вони є власниками будинку АДРЕСА_1 .
В даному будинку зареєстровані відповідачі - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ОСОБА_5 є племінницею ОСОБА_2 , зареєструвавшись в будинку жодного дня ні вона, ні члени її сім`ї для проживання даний будинок не використовували, витрат по його утриманню не несли.
Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Таким чином відповідачі по відношенню до позивачів не є членами їх сім`ї, сторони по справі не перебувають в договірних відносинах, договору найму жилого приміщення між ними не укладалося.
Тому як власники будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не можуть в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження власним майном через реєстрацію в їх будинку сторонніх осіб..
Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_9 втратив право на користування будинком з липня 2014 року, ОСОБА_4 з травня 2014 року , ОСОБА_5 з травня 2014 року, ОСОБА_6 з березня 2018 року.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі ст.319,391 Цивільного кодексу України, ст.9,71,72,150 Житлового кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право на користування житловим будинком з господарчими спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , - з травня 2014 року.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право на користування житловим будинком з господарчими спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_13 і, - з липня 2014 року .
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право на користування житловим будинком з господарчими спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_13 і, - з травня 2014 року.
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право на користування житловим будинком з господарчими спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_13 і, - з березня 2018 року.
Вказане рішення є підставою для звернення до Лиманської селищної ради Одеської області для вирішення питання щодо зняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 ,
Стягнути в рівних частках з відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 судовий збір в сумі 992,40 грн по 496,20 грн з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ж. В. Теренчук