ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/2915/21 Номер провадження 22-ц/814/215/23Головуючий у 1-й інстанції Марченко В.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана його представником адвокатом Боденко Алевтиною Анатоліївною,

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року (повний текст рішення складено 13 грудня 2021 року)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Харківгаз збут» звернулося до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача:

заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2016 року в сумі 86204,12 грн;

3 % річних в сумі 7963,84 грн;

інфляційні втрати в сумі 16637,40 грн;

судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут».

Згідно даних оператора ГРМ за адресою: м. Харків, в-д. Тираспольський, 4, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач нерегулярними оплатами підтверджує факт споживання послуги з газопостачання та приєднання до умов типового договору.

Внаслідок систематичного нехтування боржником своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2016 року склала 86 204,12 грн.

Крім того, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, позивачем нараховані 3 % річних у розмірі 7963,84 грн, інфляційні втрати у розмірі 16 637,40 грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 серпня 2021 року

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 серпня 2021 року клопотання представника позивача ТОВ «Харківгаз збут» про заміну неналежного відповідача належним у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Харківгаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Замінено неналежного відповідача у цивільній справі №639/2915/21 за позовною заявою ТОВ «Харківгаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на належного ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 09 серпня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про заміну відповідача належним у цій цивільній справі, відповідно до якого заявник просив суд замінити неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного ОСОБА_1 .

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Харківгаз збут» 3 % річних та інфляційні втрати у розмірі 21124,73 грн і витрати зі сплати судового збору у сумі 432,66 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожитий відповідачем природний газ за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2016 року, а також нарахування на суму заборгованості 3 % річних та інфляційних втрат за період з 01 грудня 2017 року по 30 квітня 2018 року включно є обґрунтованими та доведеними, проте наявні підстави для відмови у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Водночас, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стягненню підлягають 3 % річних та інфляційні втрати в межах строку позовної давності, а саме з 01 травня 2018 року по час звернення до суду, відповідно до наданого розрахунку заборгованості.

Вимоги, які зазначені в апеляційній скарзі

В апеляційній скарзі, яка підписана представником ОСОБА_1 адвокатом Боденко А.А., відповідач просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ТОВ «Харківгаз збут» щодо стягнення 3 % річних в сумі 6901,05 грн, інфляційних втрат у сумі 14223,68 грн, судового збору у розмірі 432,66 грн - відмовити.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи, наведені в апеляційній скарзі

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував позовну давність до вимог про стягнення 3 % річних в сумі 6901,05 грн, інфляційних втрат у сумі 14223,68 грн, оскільки вважає, що позовна давність має бути застосована як до основної вимоги 86204,12 грн, так і додаткових вимог.

Крім того, в апеляційній скарзі вказується на необґрунтованість вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 110805,36 грн, що є менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осібта беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи та застосовані норми права

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Харківгаз збут» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно постанови № 1588 від 21 травня 2015 року (переоформлена на безстрокову постановою від 08 вересня 2015 року № 2283), та згідно постанови від 11 травня 2017 року № 633, виданої на постачання природного газу на території України.

Також суд першої інстанції встановив, що на ТОВ «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року, з 01 квітня 2017 року - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 22 березня 2017 року, з 01 листопада 2018 року - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19 жовтня 2018 року).

Суд першої інстанції також зазначив, що АТ «Харківгаз» відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, зокрема, №789 від 13 березня 2015 року, №2284 від 08 вересня 2015 року, №809 від 19 червня 2017 року в контексті обставин справи провадить господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Харківської області, тобто є Оператором ГРМ.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ТОВ «Харківгаз збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: в-д. Тираспольський, 4, м. Харків, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

При цьому, суд зазначив, що як вбачається з нарахування та оплати за спожитий природний газ, ОСОБА_1 нерегулярними оплатами підтверджує факт споживання послуги з постачання природного газу та приєднання до умов типового договору.

Отже, місцевим судом правильно встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо надання послуг з постачання природного газу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відносини, які виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг з газопостачання регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Цивільним кодексом України.

Згідно статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Як передбачено пунктом 2 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України № 2496 від 30 вересня 2015 року, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України від 01 грудня 2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01 грудня 2015 року.

Відповідно до пункту 4 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України № 2496 від 30 вересня 2015 року, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року та розмішений на офіційному сайті товариства.

Позиція апеляційного суду

Щодо основної суми боргу

При розгляді справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожитий відповідачем природний газ за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2016 року, а також нарахування на суму заборгованості 3 % річних та інфляційних втрат за період з 01 грудня 2017 року по 30 квітня 2018 року включно є обґрунтованими та доведеними. Проте наявні підстави для відмови у позові у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Позивач рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржив, тобто погодився із тим, що в цій частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Не містить доводів щодо незаконності рішення суду в частині відмови у задоволенні позову також апеляційна скарга відповідача, який прохає відмовити у задоволенні позову лише в частині вимог про стягнення 3 % річних в сумі 6901,05 грн, інфляційних втрат у сумі 14223,68 грн.

Відтак, у колегії суддів відсутні підстави для перевірки рішення місцевого суду в цій частині.

Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат

Задовольняючи позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційний втрат, як уже зазначалося, суд першої інстанції виходив із того, що стягненню підлягають 3 % річних та інфляційні втрати в межах строку позовної давності, а саме з 01 травня 2018 року по час звернення до суду, відповідно до наданого розрахунку заборгованості в наступних розмірах: 3 % річних - 6901,05 грн та інфляційні втрати - 14 223,68 грн.

Однак колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи із таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Як передбачено статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зроблено висновок про те, що при відмові у задоволенні позову про стягнення основного зобов`язання у зв`язку з пропуском позовної давності, 3 % річних були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних слід відмовляти за безпідставністю.

Тлумачення норм частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Вказану правову позицію також висловив Верховний Суд у постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 753/16751/17 (провадження № 61-18345св20).

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки строк позовної давності до основного зобов`язання сплив, що сторони не оспорили, то позовні вимоги про стягнення 3 % річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних втрат, які передбачені статтею 625 ЦК України, не підлягають задоволенню у зв`язку з безпідставністю.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаз збут» 3 % річних та інфляційних втрат у розмірі 21124,73 грн, а також судового збору у розмірі 432,66 грн слід скасувати, ухваливши у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення 3 % річних в сумі 6901,05 грн, інфляційних втрат у сумі 14223,68 грн відмовити.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то слід стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 648,99 грн.

Разом з тим, підстави для стягнення судового збору на користь позивача за розгляд справи у суді першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником адвокатом Боденко Алевтиною Анатоліївною задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» 3 % річних та інфляційних втрат у розмірі 21124,73 грн, а також судового збору у розмірі 432,66 грн скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» 3 % річних в сумі 6901,05 грн, інфляційних втрат у сумі 14223,68 грн відмовити.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 648,99 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

О.О. Панченко