Справа №760/3629/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представника позивача - Кривенди М.В.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спадкоємцем та звернення стягнення на предмет іпотеки,суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 08 лютого 2022 року та 08 серпня 2022 року,просить:

- визнати відповідача ОСОБА_3 спадкоємцем померлої ОСОБА_5 ;

- в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед АТ`Універсал Банк» за кредитним договором № BL6906 від 21 липня 2008 року в сумі 42 920, 00 доларів США/ що еквівалентно 1 188 500, 00 гр. за курсом НБУ на дату оцінки /, звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50 кв.м., житловою - 41, 60 кв.м., яка в рівних частках належить відповідачам, як іпотекодавцям:

- на підставі Свідоцтва про прав власності на житло, видатого 07 грудня 2003 року відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації;

- частини окремо, яка належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2017 року після смерті ОСОБА_6 ;

-1/4 частина, яка належить відповідачу ОСОБА_3 , як спадкоємцю, після смерті ОСОБА_5 ;

шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Посилається в позові на те, що 21 липня 2008 року між АТ`Універсал Банк», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ`Універсал Банк» та ВАТ`Універсал Банк», та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL6906, за умовами якого ВАТ»»Універсал Банк» зобов`язався надавати відповідачу ОСОБА_3 кредитні послуги у валютах договору в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 129 700, 00 доларів США.

В цей же день була укладена Додаткова угода № BL6906/К1 до Генерального договору, відповідно до якої позичальнику надавався кредит у сумі 110 000, 00 доларів США строком на 240 місяців до 01 липня 2028 року зі сплатою 16, 45% річних.

Кошти були перераховані на рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком за кредитним договором між банком та позичальником ОСОБА_3 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Договір іпотеки від 21 липня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 58, 0 кв.м., житловою - 41,60 кв.м., яка належала іпотекодавцям на праві власності підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 грудня 2003 року відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації.

Відповідно до п.2.1 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань основного договору іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

В зв`язку з неналежним невиконанням позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором станом на 24 грудня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 95 977, 29 доларів США,яка складається з:

- 3 721, 44 долари США - прострочена заборгованість по кредиту;

- 80 966, 71 долари США сума дострокового стягнення кредиту;

- 11 289, 14 доларів США - відсотки.

Згідно висновку про вартість нерухомого майна від 31 липня 2020 року вартість квартири, яка є предметом іпотеки, становить 1 188 500,00 гр.

АТ`Універсал Банк вважає за необхідне звернути стягнення на частину існуючої заборгованості, а саме 42 920, 29 доларів США, яка еквівалентна 1 188 500, 00 гр.

В лютому та серпні 2022 року позивач подав заяви про уточнення позовних вимог, якими уточнив частки відповідачів у праві власності на квартиру у зв`язку із смертю двох іпотекодавців - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер іпотекодавець ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла іпотекодавець ОСОБА_5 , про що банк до відома позичальником поставлений не був.

28 лютого 2017 року відповідачу ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на частину квартири АДРЕСА_2 .

З урахуванням цього, ст.1218 ЦК України та ст.23 Закону Українни « Про іпотеку» відповідач ОСОБА_3 , як спадкоємець, набув статусу іпотекодавця та несе всі права та обов`язки спадкодавця за іпотечним договором у обсязі та умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася.

Разом з тим вважає, що з точки зору ст.1268 ЦК України відповідач ОСОБА_3 , як єдиний спадкоємець, прийняв спадщину, яка належить йому з часу її відкриття.

Стаття 1297 ЦК України зобов`язує спадкодавця звернутися до нотаріуса за оформленням спадщини, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на неї.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину, однак не отримав Свідоцтво про право на спадщину, просить визнати його спадкоємцем померлої ОСОБА_5 і також звернути стягнення на отриману ним у спадок частину квартири.

З урахуванням того,що заборгованість на момент звернення до суду залишається не погашеною, умови договору позичальник не виконує, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 12 лютого 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі кореспонденцію суду не отримували.

/ а. с. 77; 88 - 91; 97; 104 - 110 /

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.

26 липня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_4 , яким станній проти позову заперечу.

Зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності, а суму заборгованості не доведеною.

Крім того, вважає недоведеною і вартість предмета іпотеки, зазначену позивачем при зверненні до суду, оскільки його незалежна та професійна оцінка не проводилася.

Вважає також неправомірним звернення стягнення на предмет іпотеки лише для погашення частини боргу за умовами договору.

06 серпня 2021 року представник позивача подав відповідь на відзив.

Зазначає, що в поданому до суду розрахунку заборгованості чітко зазначено період виникнення заборгованості - квітень 2020 року.

Строк дії кредитного договору до 2028 року, а тому строки звернення до суду банком не порушені.

Щодо вартості предмета іпотеки зазначив, то відповідно до ст.39 Закону Українни « Про іпотеку» при визначенні судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом прилюдних торгів ціна предмета іпотеки рішенні суду не зазначається, а визначається при виконанні рішення суду.

Позовна заява та заява про уточнення позовних вимог відповідачу ОСОБА_3 були вручені в приміщенні суду після з`явлення останнього до суду.

Відзив на позов відповідач не подав.

/ т.2, а.с. 203 /

Представник позивача в судовому засіданні підтримав.

Представнник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання неодноразово не з`являвся, про час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 7 Закону Укаїни « Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Судом встановлено, що 21 липня 2008 року між позивачем, який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ`Універсал Банк» та ВАТ`Універсал Банк», був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL6906, за умовами якого ВАТ»»Універсал Банк» зобов`язався надавати відповідачу ОСОБА_3 кредитні послуги у валютах договору в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 129 700, 00 доларів США.

В цей же день між сторонами договору була укладена Додаткова угода № BL6906/К1 до Генерального договору, відповідно до якої позичальнику надавався кредит у сумі 110 000, 00 доларів США строком на 240 місяців до 01 липня 2028 року зі сплатою 16, 45% річних.

Кошти були перераховані на рахунок відповідача № НОМЕР_1 .

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком за кредитним договором між банком та позичальником ОСОБА_3 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Договір іпотеки від 21 липня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 58, 0 кв.м., житловою - 41,60 кв.м., яка належала іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 грудня 2003 року відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації.

Відповідно до п.2.1 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань основного договору іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

В зв`язку з неналежним невиконанням позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором станом на 24 грудня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 95 977, 29 доларів США,яка складається з:

- 3 721, 44 долари США - прострочена заборгованість по кредиту;

- 80 966, 71 долари США сума дострокового стягнення кредиту;

- 11 289, 14 доларів США - відсотки;

/ т.1, а.с. 10 - 41 /

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, а при відсутності таких вказівок- відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що умови договору відповідач ОСОБА_3 не виконує, кредит не погашає, в зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека, як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

01 жовтня 2020 року на адресу відповідачів, як позичальника та іпотекодавців, була направлена вимога про усунення порушення зобов`язань по Кредитному договору з вимогою погасити заборгованість перед банком та роз`яснено право банку звернути стягнення на предмет іпотеки.

/ т.1, а.с. 42 - 47 /

Відповідач ОСОБА_3 , як позичальник, відзиву до суду не подав і приведених у позові обставин не спростовував.

Не спростовував вказаних обставин і представник відповідача ОСОБА_4 .

Представник позивача суду пояснив і цього не спростовували відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 , умови кредитного договору не виконуються,заборгованість за умовами Кредитного договору не погашена.

Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку».

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ч.1 ст.39 Закону України « Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

З наведеного випливає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов`язання.

Додатком №1 до Додаткової угоди № BL6906/К1 від 21 липня 2008 року сторони дійшли згоди про порядок погашення кредиту шляхом щомісячної сплати платежів 01 числа кожного календарного місяця строку кредитування.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до суду, вбачається, що відповідч ОСОБА_3 протягом дії кредитного договору порушував його умови, в зв`язку з чим нараховувалися підвищені відсотки, а з травня 2020 року кредит та відсотки за користування коштами не сплачує.

/ т.1, ст. 36 - 39 /

Статтею 509 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Відповідно до п.4.3 та 4.4. Договору іпотеки у випадках порушення іппотекодавцями зобов`язань за цим договором та/або боржником будь-якого основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям та/або боржнику повідомлення, оформлене відповіно до вимог Закону України» Про іпотеку» і в разі невиконання вимог, зазначених у повідомленні, іпотеко держатель здійснює звернення стягнення н предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

З точки зору ч.ч. 2, 3 ст. 16 ЦК України та ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» позивач, як іпотекодержатель, має право захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.2 Договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, шляхом застереження про задоволення вимог іпотеко держателя або договором між іпотекодавцями та іпотеоджателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

В п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

З наданого позивачем при зверненні до суду Висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем ОСОБА_7 , ринкова вартість об`єкта оцінки, тобто предмета іпотеки, становить 1 188 500, 00 гр.

/ т.1, а.с. 29 /

Скориставшись своїм правом, позивач вважає за необхідне звернути стягнення на частину існуючої заборгованості станом на 24 грудня 2020 року, а саме 42 920, 00 доларів США, що еквівалентно на момент звернення до суду вартості переданої в іпотеку квартири.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , батько відповідача ОСОБА_3 , помер, а 03 листопада 2016 року за його заявою була заведена спадкова справа після його смерті.

В цей же день дружина померлого ОСОБА_5 відмовилася від спадщини на користь відповідача ОСОБА_3

28 лютого 2017 року відповідачу ОСОБА_3 було видано Свідоцтово про право на спадщину за законом на частину спірної квартири.

28 лютого 2017 рок ПАТ`Універсал Банк», як кредитор, був повідомлений про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3

/ т.2, а.с. 30 - 32; 63 - 102 /

Встановлено також, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла іпотекодавець ОСОБА_5 , мати відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори від 22 липня 2022 року спадкова справа після її смерті не заводилася.

/ т.2, а.с. 157 - 158 /

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 Закону України « Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Здійснення права на спадкування врегульовано Главою 87 ЦК України.

Згідно з ч.ч.1,3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У пунктах 1.12.-1.13. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 ЦК України.

Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть.

З матеріалів справи вбачється, що відповідач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем першої черги померлої ОСОБА_5 і на момент її смерті був зареєстрований та проживав разом з нею в спірній квартирі.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 є таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

З урахуванням цього, до відповідача ОСОБА_3 , як спадкоємця, перейшли обов`язки померлих спадкодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як іпотекодавців, за іпотечним договором у розмірі належних їм часток квартири.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Разом з тим, суд враховує, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Воєнний стан в України в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 наступного змісту:

«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Враховуючи дані обставини, продовження дії воєнного стану в Україні, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 22 червня 2022 року в справі № 296/7213/15, згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період.

Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.

Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання відповідача ОСОБА_3 спадкоємцем померлого іпотекодателя ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Загальні положення про спадкування,порядок та підстави спадкування, здійснення права на спадкування та оформлення права на спадщину врегульовано Книгою 6 ЦК України.

Верховний Суд у постанові в справі № 609/1231/19 від 08 лютого 2021 року зазначив, що системний аналіз норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

З урахуванням цього, визначеного законом порядку спадкування та врегульованого законом порядку набуття права власності на спадкове майно, підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Суд не приймає до уваги приведену в відзиві представника відповідача ОСОБА_8 позицію , оскільки в ньому не приведені будь-які обґрунтування приведеної точки зору та на чому вона грунтуться.

Крім того, суд не погоджується з клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 щодо недопустимості поданих позивачем доказів, не засвідчених, з його точки зору, належним чином у відповідності до вимог п.5.27 ДСТУ 4163-2003 з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2, 4 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

При зверненні до суду позивачем до позову долучені копії доказів, заверені підписом представника позивача та печаткою банку.

Такий порядок засвідчення наданих до позову документів відповідає п.1 розділу 1 глави І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18 червня 2015 року.

Саме вказані Правила, а не ДСТУ 4163-2003, на який посилається представник відповідача,є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання.

Відповідно до п.8 розділу 10 глави 2 Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Про необхідність застосування саме вказаних Правил при оформленні копій документів при зверненні до суду звертає Верховний Суд у постанові в справі № 160/7887/18 від 08 травня 2019 року.

Таким чином, подані до суду позивачем докази відповідають вимогам ст.95 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з даної норми закону з відовідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 17 827, 50 гр.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана

юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, стака судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначає, що з 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 270,00 гр.

При уточненні позовних вимог з вимогою про визнання відповідача ОСОБА_3 спадкоємцем судовий збір позивачем за вказану вимогу сплачений не був.

Відовідно до ч.3 ст.6 Закону України « Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З урахуванням цього, відмови позивачу в позові в цій частині, з нього на корить держави підлягає стягненню 2 270, 00 гр. судового збору.

Керуючись ст. ст. 15,16, 526, 611,575, 589,590, 1049-1050,1054, 1216,1218, 1221,1223,1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст.ст.1,7,23, 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 12, 13, 76-82, 209, 229, 255, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Акціонерним товариством «Універсал Банк» за Кредитним договором № ВL6906 від 21 липня 2008 року в сумі 42 920, 00 долари США звернути стягнення на предмет іпотеки: - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58, 00 кв.м., житловою - 41, 60 кв.м., яка належить іпотекодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме:

- ОСОБА_3 - в розмірі: частини відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 грудня 2003 року Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації; частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2017 року після смерті ОСОБА_6 ; частини на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України після смерті ОСОБА_5 .

- ОСОБА_4 - в розмірі частини відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 грудня 2003 року Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації,

шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті позову відмовити.

Зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 17 827, 50 гр. судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь держави 992. 40 гр. судового збору.

Позивач: Акціонерне товариство`Універсал Банк», 04114 м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, .

Відповідач 1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 січня 2023 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва