Справа № 541/2301/22
Номер провадження 2/541/88/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 січня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Балко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини житлової квартири, зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/6 частину житлової квартири за кожною,

встановив:

22 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини житлової квартири.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що йому належить 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , які складаються з 1/2 частки, що належить на підставі свідоцтва на право власності на житло від 16 грудня 1997 року та 1/6 частки, що належить на підставі свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 22 листопада 2007 року. 1/6 частки він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 . При реєстрації права власності на квартиру реєстратор помилково зареєструвала за ним право власності на 1/1 частку, а не на 2/3 частки. Просив визнати за ним право власності на 2/3 частки вищезазначеної квартири.

03 січня 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/6 частку житлової квартири за кожною, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони по справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, а саме на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Вони втрьох подали заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, тому їм належить по 1/6 частці на квартиру. Однак, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не можуть оформити своє право через неправильні відомості в реєстрі права власності, а саме, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 , частка власності вказана як 1/1 (одиниця).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовільнити в повному обсязі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Направили заяви про проведення судового засідання у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ч. 3 ст.12 ЦПК України.

Положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 15). Після її смерті відкрилося право на спадщину, а саме на 1/3 частку кв. АДРЕСА_1 .

В свідоцтві на право власності на житло від 16 грудня 1997 року зазначено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав у власності 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 . На 1/3 частку квартири свідоцтво про право на спадщину не видане (а.с. 11). Своє право власності на 1/6 частку квартири ОСОБА_1 зареєстрував (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно дочірнього комунального підприємства «Миргородтехінвентаризація» від 15 грудня 2007 року, а.с.12).

В ДКП «Миргородтехінвентаризація» станом на 31 грудня 2012 року право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстровано в реєстровій книзі № 47 під номером запису 157 за ОСОБА_1 - 2/3 частки, а саме: 1/2 частка згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро по приватизації від 16 грудня 1997 року; 1/6 частка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2007 року, виданого державним нотаріусом Першої миргородської державної нотаріальної контори з реєстровим номером 1-4769. За ОСОБА_4 зареєстровано право власності на цю квартиру на 1/3 частку згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро по приватизації від 16 грудня 1997 року (довідка ДКП «Миргородтехінвентаризація» № 591-Т від 15 вересня 2022 року, а.с.17).

В реєстрі прав власності на нерухоме майно внесені відомості, що частка ОСОБА_1 на двокімнатну кв. АДРЕСА_1 складає 1/1. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину від 22 листопада 2007 року, свідоцтво про право власності б/н від 16 грудня 1997 року (а.с.14).

Згідно матеріалів спадкової справи, спадщину після ОСОБА_4 прийняли за законом ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Заяви від інших осіб про прийняття або відмову від спадщини у спадковій справі відсутні.

22 листопада 2007 року ОСОБА_1 . Першою миргородською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 (одну шосту частку) квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

13 грудня 2022 року до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_3 , ОСОБА_6 із усною заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частку квартири, за адресою: АДРЕСА_2 . Постановою від 13 грудня 2022 року державний нотаріус Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. відмовив їм у видачі правовстановлюючих документів на вказане майно, оскільки право власності на всю квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 .

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Положенням ч.1 ст. 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є спадкоємцями по закону майна, а саме 1/3 частки, яка належала їх матері ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчинили дії по прийняттю спадщини та прийняли її, подавши заяви до нотаріальної контори, тому набули право по 1/6 частці на це майно в порядку спадкування. Їх право на частку спадкового майна ОСОБА_1 не оспорюється. Оскільки право ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на оформлення їх спадкових прав, а саме на 1/6 частку за кожною порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Позовні вимоги позивачів не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 206, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини житлової квартири, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/6 частину житлової квартири за кожною, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 20 січня 2023 року.

Суддя: О. М. Вірченко