Справа № 286/405/21
У Х В А Л А

16.01.2023 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н.А.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання незавершеного будівництва житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права на будівельні матеріали і конструктивні елементи незавершеного будівництва житлового будинку та стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Овруцького районного суду знаходиться цивільна справа за вказаним позовом.

Згідно позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати спільною сумісною власністю на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 за ним та відповідачкою, визнати за ним та відповідачкою по 1/2 частці кожного право на будівельні матеріали та конструктивні елементи незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 263799,50 грн. та виділити ОСОБА_3 на праві власності будівельні матеріали та конструктивні елементи незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 527599,00 грн., стягнувши з неї на його користь компенсацію за належні йому будівельні матеріали, вироби та конструкції використані при будівництві житлового будинку в сумі 263799,50 грн., стягнути з відповідачки на його користь сплачений судовий збір в сумі 3399,70 грн. та витрати по оплаті судової експертизи в сумі 5869,80 грн..

16.01.2023 року сторонами надано заяву про укладення мирової угоди, в якій вони просять постановити ухвалу про визнання мирової угоди, провадження по справі закрити, вжиті справі заходи забезпечення позову скасувати, а також надано суду укладену та підписану сторонами мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

За умовами мирової угоди:

1) з моменту визнання та затвердження мирової угоди судом із закриттям провадження у справі майно, а саме незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та господарськими спорудами переходить у спільну сумісну власність Позивача ОСОБА_1 та Відповідача ОСОБА_3 .

2) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язуються не чинити перешкод один одному у здійсненні реєстрації за ними права власності на зазначене в мировій угоді майно.

3) Відповідач ОСОБА_3 зобов`язується вживати заходів щодо відчуження незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 за визначеною нею на власний розсуд вартістю та на визначених нею умовах.

4) ОСОБА_1 зобов`язується у визначений час прибути до нотаріуса та надати згоду на укладення договору відчуження незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 .

5) У разі відчуження незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 зобов`язується сплатити ОСОБА_1 в рахунок компенсації за належну йому частку кошти в сумі 226 550,00 грн. (двісті двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок). Для підтвердження факту отримання грошових коштів ОСОБА_1 зобов`язується надати розписку, складену ним власноручно.

6) Укладенням даної мирової угоди сторони підтверджують факт остаточного врегулювання та вирішення між сторонами спору про поділ спільного майна сторін як подружжя, а також стверджують про відсутність станом на дату укладення мирової угоди будь-якого іншого спільного майна, відносно якого між сторонами ще не вирішено спір

7) Сторони засвідчують, що після виконання мирової угоди вони не будуть мати між собою будь-яких неврегульованих майнових питань та претензій щодо майна, яке є предметом мирової угоди.

Зазначена мирова угода приєднана до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, зміст підписаної сторонами мирової угоди, суд, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, набудь якій стадії судового процесу.

Частиною 5 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва(створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177 - 179, 182 цього Кодексу, частини 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц.

Окрім того, вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі №3-576гс16, в якій зокрема, вказано, що до прийняття об`єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об`єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (абзац 1 частини 3статті 331 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Державна реєстрація права власності як на об`єкт незавершеного будівництва, так і на нерухоме майно здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічна правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 21.03.2019 року у справі за №909/175/18.

Що стосується об`єкта незавершеного будівництва, то за визначенням частини 3 статті 331 ЦК України він за своєю суттю є сукупністю будівельних матеріалів, які також є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). З метою отримання можливості укладення цивільно-правових договорів (купівлі-продажу, застави тощо) щодо такого майна (сукупності будівельних матеріалів), тобто можливості набути відповідні цивільні права та обов`язки власника майна, забудовник вправі, до завершення будівництва та досягнення його кінцевої мети у вигляді створення нерухомого майна, здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, надавши органу державної реєстрації визначений законодавством перелік документів.

Проте факт здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки така реєстрація не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не було введено в експлуатацію та зареєстроване у встановленому законом порядку, що принципово виключає можливість набуття права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на таке нерухоме майно, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для затвердження мирової угоди, оскільки її умови суперечать вимогам закону, так як визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

З огляду на викладене, заява про затвердження мирової угоди задоволенню не підлягає.

Не підлягає і задоволенню клопотання сторін щодо скасування заходів забезпечення позову, оскільки в затвердженні мирової угоди відмовлено. Про те, це не позбавляє права звернутися до суду з відповідним клопотанням повторно.

Керуючись ст. ст. 207, 259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У затвердженні мирової угоди укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в межах цивільної справи №286/405/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання незавершеного будівництва житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права на будівельні матеріали і конструктивні елементи незавершеного будівництва житлового будинку та стягнення компенсації, відмовити.

Продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я. В. Кулініч

Повний текст ухвали складено 20 січня 2023 року.