ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2033/2-849/11 Номер провадження 22-ц/814/875/23Головуючий у 1-й інстанції Бершов Г.Є. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хіль Л.М.

суддів: Лобова О.А., Пилипчук Л.І.,

за участю:

представника відповідача Осадчого В.А.,

при секретарі Бродській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 березня 2011 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно.

Позовна заява мотивована тим, що 20 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» - правонаступником відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0709/36/07-С, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в рамках кредитної лінії на споживчі цілі в іноземній валюті у розмірі 24 000,00 доларів США з терміном повернення 12 червня 2017 року. Факт видачі кредиту підтверджується заявою на видачу готівки № 263_11 від 20 червня 2007 року.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язувався з січня 2009 року щомісячно до 10-го числа кожного календарного місяця включно погашати кредит та сплачувати проценти.

Згідно П. 3.8 кредитного договору ОСОБА_1 у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами зобов`язувався сплатити банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п. і.З кредитного договору.

За пунктом 5.4 кредитного договору у разі недотримання позичальником умов кредитного договору банк має право вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредиту, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 20 червня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №0709/36/І1/07-С, предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 у відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 14406992 від 27 квітня 2007 року виданого Комунальним підприємством «ХМБТІ».

Відповідно до п.4.1. іпотечного договору за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, відсотків, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв`язку із прострочкою виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором, витратами, пов`язаними із зверненням стягнення на майно, витратами пов`язаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування майна, та інші витрати, обумовлені виконанням умов іпотечного договору.

Згідно п.п.1.З. та 4.2. іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавця умов кредитного договору або умов іпотечного договору.

Пункт 4.2. кредитного договору передбачає, що у разі недотримання позичальником умов кредитного договору та додаткових угод банк має право вимагати дострокового повернення кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, а у разі невиконання цих вимог - звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору.

Враховуючи наявність невиконання умов кредитного договору банк скористався зазначеним правом та 27 вересня 2010 року направив позичальнику письмову вимогу про усунення порушення (вих. № 6797/45.2-6.б-ОЗХВ року), в якій банк вимагав від позичальника погасити всю заборгованість за кредитним договором, а у випадку несплати заборгованості, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, згідно п. 1.3. іпотечного договору.

Станом на 23 грудня 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 709/36/07-С від 20 червня 2007 року не погашено та загальна сума заборгованості становить 30 759,19 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 22 988,72 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 5793,44 доларів США; сума пені - 1977,03 доларів США.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 березня 2011 року, в якому ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2011 року виправлено описку, позов Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» - задоволено частково, звернуто стягнення на нерухоме майно, яке складається з наступного: квартира АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотечного договору № 0709/36/І1/07-С від 20 червня 2007 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі філії ПАТ «Кредитпромбанк» для погашення заооргованості за кредитним договором № 0709/36/07-С від 20 червня 2007 року на загальну суму 30759,19 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 22 988,72 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 5793,44 доларів США, сума пені - 1977,03 доларів США; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» судовий збір у сумі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120, 00 грн; в частині позову про накладання арешту в межах заявлених позовних вимог на майно, що належить ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, направити справу для розгляду до суду першої інстанції, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що йому не було відомо про дату та час проведення судом першої інстанції судового засідання у даній справі, оскільки він не отримував будь-яких судових повісток або інших повідомлень, зокрема поштових відправлень про виклик до суду. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували неналежне виконання ним умов кредитного договору. У зв`язку з тим, що його не було належним чином повідомлено про розгляд даної справи, він був позбавлений можливості надати суду докази сплати кредитного договору. Вказав, що зі змісту оскаржуваного заочного рішення неможливо встановити чи пропущений строк позовної давності за основною вимогою, тому дана справа підлягає перегляду судом першої інстанції. Також, внаслідок неналежного повідомлення він не міг скористатися своїм право на застосування позовної давності.

У судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Осадчій В.А.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки.

З огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України вказане не перешкоджає розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Осадчого В.А., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно - задовольнити частково, заочне рішення суду скасувати та ухвали нове.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором і наявністю в нього заборгованості банк набув право звернення на предмет іпотеки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» - правонаступником відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0709/36/07-С, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в рамках кредитної лінії на споживчі цілі в іноземній валюті у розмірі 24 000,00 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 13,55% річних, з терміном повернення 12 червня 2017 року.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є іпотеки квартири, загальною площею 32,1 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з іпотечним договором №0709/36/І1/07-С від 20 червня 2007 року.

Згідно пункту 1.6 у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за цим договором, розмір процентної ставки збільшується на 0,25% річних, починаючи з розміру встановленого п.1.3 цього договору.

Пунктом 3.1. цього договору передбачено, що починаючи з січня 2009 року, щомісячно до 10-го числа кожного календарного місяця включно позичальник зобов`язаний зменшувати ліміт кредитної лінії, шляхом внесення готівкою чи перерахуванням грошових коштів на рахунок в розмірі 235,29 доларів США.

Пунктом 3.8 цього договору позичальник у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами зобов`язувався сплатити банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п. 1.3 кредитного договору.

Пунктом 4.1 цього договору передбачено, що у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або іпотечного договору вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаної суми кредитів, сплати нарахованих процентів за кредитною лінією, а також звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно з іпотечним договором № 0709/36/11/07-С від 20 червня 2007 року.

Зі змісту заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 березня 2011 року вбачається, що факт видачі кредиту підтверджується заявою на видачу готівки № 263_11 від 20 червня 2007 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 20 червня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 0709/36/І1/07-С, предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 у відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 14406992 від 27 квітня 2007 року виданого Комунальним підприємством «ХМБТІ».

Відповідно до п.4.1. іпотечного договору за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, відсотків, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв`язку із прострочкою виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором, витратами, пов`язаними із зверненням стягнення на майно, витратами пов`язаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування майна, та інші витрати, обумовлені виконанням умов іпотечного договору.

Згідно п.п.1.3. та 4.2. іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавця умов кредитного договору або умов іпотечного договору.

27 вересня 2010 року банк направив позичальнику письмову вимогу про усунення порушення (вих. № 6797/45.2-б.б-ОЗХВ року), в якій банк вимагав від позичальника погасити всю заборгованість за кредитним договором, а у випадку несплати заборгованості, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, згідно п. 1.3. іпотечного договору.

Станом на 23 грудня 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 709/36/07-С від 20 червня 2007 року не погашено, що підтверджується виписками за рахунками обліку заборгованості боржника № 0666; № 0666; № 0666.1; № 0666, що відкрито у банку.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 709/36/07-С від 20 червня 2007 року, становить 30 759,19 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 22 988,72 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 5793,44 доларів США; сума пені - 1977,03 доларів США.

Частиною першою статті 15 ЦК України та частиною першою статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої-другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі у редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Відповідно до п.4.1 іпотечного договору за рахунок предмету іпотеки банк має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом з сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв`язку з простроченням позичальника зобов`язань за кредитним договором та інші витрати, обумовлені виконанням умов іпотечного договору.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту - 12 червня 2017 року.

Крім того, право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому передбачено у пункті 4.1 кредитного договору.

Установлено, що вимога кредитора про дострокове повернення кредиту направлена банком ОСОБА_1 27 вересня 2010 року № 6797/45.2-6.б-ОЗХВ року, але не виконана.

У даній вимозі банк вимагав від позичальника погасити всю заборгованість за кредитним договором, а у випадку несплати заборгованості, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, згідно п. 1.3. іпотечного договору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло у кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

Твердження ОСОБА_1 на те, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували неналежне виконання ним умов кредитного договору; що він був позбавлений можливості надати суду докази сплати кредитного договору, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи свідчать про те, що на момент звернення банку до суду з позовом ОСОБА_1 не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що підтверджувалась виписками за рахунками обліку заборгованості боржника №0666; №0666; №0666.1; № 0666, що відкрито у банку.

Так доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 на те, що йому не було відомо про дату та час проведення судом першої інстанції судового засідання у даній справі, оскільки він не отримував будь-яких судових повісток або інших повідомлень, зокрема поштових відправлень про виклик до суду.

Як вбачається з матеріалів справи дану справу було знищено за спливом строків зберігання, про що свідчить лист Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Разом з тим неможливо встановити відомсті про належне повідомлення відповідача про дату та час проведення судом першої інстанції судового засідання у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного суду вважає, що рішеннями судів першої й апеляційної інстанцій у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Апеляційний суд вважає, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

У порушення вимог частини четвертої, п`ятої статті 12 ЦПК України суд першої інстанції, ухвалюючи рішення на зазначене вище уваги не звернув, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи за участі всіх учасників справи.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк».

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст. 374, ст. 376, 381- 384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно - задовольнити частково.

Звернути стягнення на нерухоме майно яке складається з наступного: квартира АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотечного договору № 0709/36/І1/07-С від 20 червня 2007 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі філії ПАТ «Кредитпромбанк» для погашення заборгованості за кредитним договором № 0709/36/07-С від 20 червня 2007 року на загальну суму 30759,19 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 22 988,72 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 5793,44 доларів США, сума пені - 1977,03 доларів США.

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» судовий збір у сумі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120, 00 грн.

В частині позову про накладання арешту в межах заявлених позовних вимог на майно, що належить ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: О.А. Лобов

Л.І. Пилипчук