Справа № 204/5441/22
Провадження № 2/204/366/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
18 січня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мащук В.Ю.,
при секретарі Єрмак Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди,
У серпні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , 32 088,90 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із лікуванням ОСОБА_2 ; 1 604, 49 грн. - страхового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.
Позивач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , та діє в його інтересах, якому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, неповнолітньому ОСОБА_2 заподіяна шкода, пов`язана з лікуванням та моральна шкода.
За фактом ДТП Покровським ВП після дооформлення було складено протокол серії ДП 18 № 235745 від 10.11.2020 року, що підтверджується постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.03.2021 року у справі №235/7348/20. Відповідно до зазначеної постанови водій ОСОБА_3 , керуючи автобусом Богдан, р.н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який раптово
вийшов на проїзну частину, чим порушено п. 12.3 ПДР України.
АР4723793. Тому, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
26.01.2021 року відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону №1961-IV представником позивача було надіслано на поштову адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами.
23.02.2021 року в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», представником Позивача було скеровано заяву на долучення документів, а саме: копію виписки з медичної карти хворого ОСОБА_2 №4989/748, копію довідки про перебування на лікуванні ОСОБА_2 , завірені копії паспорта та ІПН ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , оригінал листа-відповіді Покровського ВП ГУНП в Донецькій обл.
14.04.2021 року в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», представником позивача було скеровано заяву на долучення документів, а саме завірену судом копію постанови Красноармійського міськрайонного суду від 01.03.2021 р. у справі №235/7348/20 (з відміткою про набрання законної сили).
17.06.2021 року в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», представником Позивача було скеровано додаткову заяву на виплату страхового відшкодування з проханням виплатити страхове відшкодування пов`язане із витратами на лікування в сумі 2 935,00 грн.
Станом на дату подачі позову жодних виплат страховик не здійснив. Позивач, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , має підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, позивач звернулася з позовом до відповідача до суду.
В судове засідання позивач, представник позивача, не з`явилися, разом з позовною заявою представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.
Представник відповідача повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав.
Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 29.10.2020 року о 17.50 год. водій ОСОБА_3 в м. Покровськ, по вул. Шмідта, на перехресті з вул. С.Бовкуна, в порушення п. 12.3 ПДР України, керуючи автобусом Богдан, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який раптово вийшов на проїзну частину, чим порушено п. 12.3 ПДР України.
Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.03.2021 року провадження у справі відносно водія ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням на момент надходження справи строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП (арк.с.27 зворот).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Закриття провадження у справі, у тому числі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не означає відсутність вини для цивільно - правової відповідальності. При цьому, постанова слідчого, прокурора, суду про закриття провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.
Покровським РУП ГУНП в Донецькій області 29.10.2020 року складено довідку про дорожньо-транспортну пригоду за участю автобуса «Богдан», д/н НОМЕР_1 , пішохода ОСОБА_2 . Транспортний засіб застраховано ПАТ «СК «Євроінс Україна» (арк.с.20).
Відповідно до повідомлення Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, по факту ДТП, що сталася 29.10.2020 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися, за результатами зібраного матеріалу на водія автобуса «Богдан», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП (арк.с.21).
Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, 29.10.2020 року ОСОБА_5 звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме отримання сином ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок наїзду автобусом (арк.с.23).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.10.2020 року по вул. Шмідта у м. Покровськ сталося ДТП за участю автобуса «Богдан», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Автобус має механічні пошкодження (арк.с.24 зворот-25).
10.11.2020 року Покровським ВП ГУНП складено протокол відносно водія ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (арк.с.26 зворот).
25.01.2021 року представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 звернувся ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_2 внаслідок ДТП (арк.с.37).
17.06.2021 року представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 звернувся ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про відшкодування витрат на лікування ОСОБА_2 , у сумі 2935 грн. До заяви додано оригінали фіскальних чеків (арк.с.39 зворот 40, 40 зворот).
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4989/748, ОСОБА_6 встановлено діагноз: «ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеня, перелом тім`яної кістки справа, гематома тім`яно-потиличної області з обох сторін. Забій грудної клітини. Травматичний пульпіт 12,11,21 зубів. Забій верхньої губи (арк.с.28-29,105).
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до п. 1 ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до ст.ст.3,5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Отже, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.
Згідно ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
За змістом ст.ст. 9, 20 - 31, 35, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст.9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладання договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, в тому числі, шкода, пов`язана з лікуванням.
Відповідно до ст.24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_6 , яка звернулася до суду з позовом в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , понесені витрати на лікування останнього.
При цьому, судом відповідно до наданих позивачем доказів встановлено причинно наслідковий зв`язок між подією ДТП та отриманням ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, у зв`язку з отриманням яких останній проходив лікування.
Право особи на відшкодування моральної шкоди гарантується Конституцією України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 26-1ЗУ«Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Отже, страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю, і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю.
З урахуванням глибини та характеру моральних страждань, які завдані неповнолітньому ОСОБА_2 , характер майнових втрат, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення у повному обсязі у розмірі 1604, 49 грн.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у ДТП, яка мала місце 29.10.2020, покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась ДТП, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у повному обсязі.
Розглядаючи вимоги позивача про відшкодування судових витрат на правову допомогу у сумі 6000 грн., суд приходить до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано: Договір про надання професійної правничої допомоги (правової) допомоги від 31.12.2020 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Однак, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів, в повному обсязі, на підтвердження понесених витрат, а саме: Акту виконаних робіт, рахунків на оплату, дублікати (копії) квитанцій, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, відповідно до яких заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, позивачем не доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., а тому в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення сума судового збору у розмірі 992, 40 грн.
На підставі викладеного, куруючись ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.11,23,988, 979, 1167 ЦК України, ст.ст.1-16, 28-32, 38-44, 57-63, 66, 79, 80,82, 88, 89, 137,157-196, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 280, 282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.Ю. Мащук