Провадження №2/389/486/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 21 вересня 2022 року подала до суду вказану позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Вимоги обґрунтувала тим, що з 27 квітня 2004 року і по теперішній час безперервно проживає, веде господарство, підтримує будинок в належному санітарному та технічному стані, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку,оплачує житлово-комунальні послуги і в повній мірі користується житловим будинком з надвірними житловими будівлями АДРЕСА_1 , як власник. У вказаному будинку почала проживати зі своєю сім`єю з 2004 року лише після того як дочка попереднього господаря домоволодіння ОСОБА_2 , в усній формі добровільно надала їй дозвіл на безстрокове проживання в будинку своєї матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі померла.За весь період проживання у вищевказаному будинку, будь-яких претензій від спадкоємців ОСОБА_3 , інших громадян, представників органів державної вали чи місцевого самоврядування щодо володіння та користування цим житловим будинком, на адресу її проживання не надходило. За вказаного вважає, що добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном та продовжує відкрито і безперервно ним володіти понад 10 років, та має право набути це майно у власність за набувальною давністю. У жодний інший спосіб не має можливості реалізувати свої права на вищевказаний житловий будинок, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивач як і її представник ОСОБА_4 у підготовче засідання не з`явилися, від позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності.

Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що за даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , довідки про склад сім`ї виданої квартальним комітетом №9 м.Знам`янка від 17 червня 2022 року, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27 квітня 2004 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру парв власності на нерухоме майно від 30 січня 2023 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 1975 року, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, Бургаз В.Я., р№1947.

Власник будинку ОСОБА_3 як свідчить актовий запис про смерть від 01 жовтня 1992 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За даними Першої Знам`янської державної нотаріальної контори Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (лист від 15 грудня 2022 року вих. №699/02-14), після смертів ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва ніхто ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

З витягу з домової книги на будинок АДРЕСА_1 вбачається, що в будинку, окрім власника на момент її смерті були зареєстровані ОСОБА_5 (її чоловік) та ОСОБА_6 (її син).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_5 у Знам`янській міській нотаріальній конторі заведно спадкову справу №221/1996, з матеріалів якої вбачається, що з заявою про прийняття його спадщини звернулася його дочка ОСОБА_2 та вказала, що після смерті батька залишилося спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім неї є інші спадкоємці: її сестра ОСОБА_7 та брат ОСОБА_6 , який тимчасово знаходиться в місті позбавлення волі. ОСОБА_7 написала відмову від прийняття спадщини батька на користь сестри ОСОБА_2 і брата ОСОБА_6 . Відомості про отримання свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі відсутні.

ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після його смерті з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва ніхто не звертався, про що зазначено у листі Першої Знам`янської державної нотаріальної контори від 25 січня 2023 року вих.№39/02-14.

Згідно з розпискою від 27 квітня 2002 року позивач передала відповідачу ОСОБА_2 1000 доларів США за придбання будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження міського голови віді 18 лютого 2016 року №8 «Про перейменування вулиць та провулків м.Знам`янка», затвердженого рішенням сесії Знам`янської міської ради від 22 квітня 2016 року, провулок Желябова перейменовано на вулицю Олекси Гірника.

Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Враховуючи те, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном житловим будинком з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України. Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,4,12,13, 81,89, 141, 200, 206, 223, 259, 263 -265, 274,354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.В. Берднікова