Справа № 502/1210/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Новицької А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області,

третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору

ОСОБА_2

про

встановлення факту належності та

визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .

05.06.1983 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер відчим позивача ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача, ОСОБА_7 , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту від 21.02.2000 року посвідченого секретарем Виконавчого комітету Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_8 заповідала позивачу вищевказаний житловий будинок.

При зверненні до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Із заявою про надання інформації про реєстрацію права власності, позивач звернувся до Комунального підприємства Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» та відповідно до отриманої відповіді, було встановлено, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано.

Як вказує позивач, інших спадкоємців на вказане майно, після смерті ОСОБА_8 немає.

На підставі вищенаведеного, позивач просив суд:

-встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 в в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача.

Представник відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов в якому просив розглянути справу у його відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши позов, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20.06.1956 року Вилківським ЗАГС встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , /а. с. 9/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 18.07.1981 року Приморським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 17 від 18.07.1981 року, /а. с. 10/.

Шлюб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 був зареєстрований 05.06.1983 року Приморською с/р Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , актовий запис № 9 від 05.06.1983 року, /а. с. 11/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 23.03.1987 року Приморською с/радою Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 10 від 23.03.1987 року, /а. с. 12/.

Згідно дублікату заповіту від 23.12.1998 року, посвідченого секретарем виконкому Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області за реєстровим № 02, встановлено, що ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: належний їй житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 ; - належний їй грошовий пай в колективному сільськогосподарському підприємстві «Росія» с. Приморське Кілійського району Одеської області заповіла ОСОБА_2 ; - належне їй право на земельну частку в колективному сільськогосподарському підприємстві «Росія» с. Приморське Кілійського району Одеської області заповіла ОСОБА_2 , /а. с. 61-62/.

Згідно заповіту від 21.02.2000 року, посвідченого секретарем виконкому Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області за реєстровим № 30, встановлено, що ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: належний її будинок в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 , /а. с. 14/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 14.01.2003 року Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 04 від 14.01.2003 року, /а. с. 13/.

Згідно довідки за вих. № 108/10-06 від 08.06.2022 року, виданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі сільради за 1991 1995 роки № 8, особовий рахунок № НОМЕР_7 , склад колгоспного двору станом на 16.04.1991 року за адресою: АДРЕСА_1 був такий ОСОБА_4 голова домогосподарства, /а. с. 15/.

Відповідно до довідки за вих. № 1462 від 15.06.2022 року виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації КП КМР «БТІ» на паперових носіях станом на 01.01.2013 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано, /а. с. 30/.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складений 03.03.2022 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: літ. «А1» житловий будинок (загальною площею 65, 0 кв. м., житловою площею 50, 4 кв. м.), літ. «Б» - сараю, літ. «В» - літня кухня, літ. «Г» - вбиральня, № 1-5 надвірні споруди, /а. с. 17-21/.

Відповідно до акту депутата Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 26.07.2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично вступив у володіння та управління спадковим майном після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючи в даному будинку, /а. с. 34/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.01.2004 року, виданого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 214 встановлено, що на підставі дублікату заповіту, посвідченого виконкомом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області 23.12.1998 року і зареєстрованого в реєстрі за № 116, виданого виконкомом Приморської сільської ради Кілійського району 15.01.2004 року за реєстровим № 2, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її онука ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з: права на земельну частку в колективному сільськогосподарському підприємстві «Росія» с. Приморське Кілійського району Одеської області, розміром 2, 49 умовних кадастрових гектарів, /а. с. 67/.

Згідно інформації щодо оформлення спадщини на нерухоме майно (житловий будинок) за вих. № 59/01-16 від 07.07.2022 року наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, /а. с. 35/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України,суд розглядаєсправи провстановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за заповітом, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 1998 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст. 544 ЦК УРСР заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом у нотаріуса через відсутність правовстановлюючого документу, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі ст. ст. 15, 16, 1223, 1233 ЦК України, ст. ст. 524, 534, 549 ЦК УРСР, керуючись ст. ст.2, 6-13, 81, 89, 258,264-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: літ. «А1» житловий будинок (загальною площею 65, 0 кв. м., житловою площею 50, 4 кв. м.), літ. «Б» - сараю, літ. «В» - літня кухня, літ. «Г» - вбиральня, № 1-5 надвірні споруди, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцятиднів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников