Справа № 522/2098/23
Провадження № 2/522/2768/23
УХВАЛА

06 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді: Косіциної В.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 02 лютого 2023 року відкрито провадження у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 41615,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та судові витрати, понесені ними у зв`язку із розглядом вказаної справи.

Одночасно з позовом до суду була подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на суму 91615,00 гривень.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач будучи власником квартири може розпорядитись майном на власний розсуд та реалізувати його, в результаті чого неможливо буде виконати рішення суду, у разі задоволення позову.

Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів, заявник вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали цивільної справи та додані документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та мають бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

З огляду на вищевикладене суд приходить до наступних висновків.

Заявник обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення тим, що у разі відчуження відповідачем квартири, виконання рішення суду про стягнення моральної та матеріальної шкоди буде неможливим.

Забезпечення позову у вигляді арешту квартири передбачено нормами чинного законодавства, проте позивачем не надано жодних доказів того що арешт квартири на суму 91615 грн. відповідає предмету позову та що його не накладення може ускладнити або унеможливити подальше виконання рішення суду.

Щодо можливого ускладнення виконання в подальшому рішення суду, на яке посилається позивач в якості аргументу щодо необхідності вжити заходи забезпечення.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 N 756/2609/20 (провадження N 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

"Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Посилання заявника на існування реальної можливості для відповідача відчужити майно третім особам, що в подальшому суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду, не може бути прийнята до уваги судом, у зв`язку з тим, що квартира не є предметом спору та наявність чи відсутність у можливого відповідача у власності квартири ніяким чином не вплине на суть спору, оскільки мова йде про відшкодування завданої шкоди шляхом стягнення грошових коштів.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволеню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання до Одеського апеляційного суду.

Суддя Косіцина В.В.