АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року

м. Чернівці

справа № 727/3642/23

провадження 22-ц/822/804/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Кулянди М.І.

учасники справи:

позивач Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго»

відповідач ОСОБА_1

за апеляційною скаргою Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2023 року, головуючий у першій інстанції Літвінова О.Г.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» у квітні 2023 року звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання теплової енергії.

Зазначало, що міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» та ОСОБА_1 укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» надаються послуги з постачання теплової енергії в квартиру АДРЕСА_1 опалювальною площею 49,10 кв.м.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

На підставі пункту 6 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування.

ОСОБА_1 не виконано обов`язки з оплати послуг з постачання теплової енергії за період з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2023 року в сумі 45070 грн. 31 коп. та абонентського обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2023 року в сумі 181 грн. 76 коп.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 45070 грн 31 коп., плату за абонентське обслуговування в сумі 181 грн 76 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 16459 грн 36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» плату за абонентське обслуговування в сумі 181 грн 76 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 травня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 16459 грн 36 коп. скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 45070 грн 31 коп.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про неправильне застосування судом норм матеріального права, відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності.

Вказує, що Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» у січні 2022 року звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 оплати послуг з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2019 року по 31 грудня 2021 року, чим перервано позовну давність.

Вважає, що перебіг позовної давності за вимогами Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про оплату послуг з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2019 року по 28 лютого 2023 року починається з дати постановлення ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2022 року про скасування судового наказу.

Також судом першої інстанції не враховано, що Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» та ОСОБА_1 вчинено договір від 07 листопада 2019 року № 17438 про погашення заборгованості за послуги централізованого опалення, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано весь борг та перервано строк позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мар`ян І.С., просить апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання теплової енергії частково, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для захисту права Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» на стягнення з ОСОБА_1 оплати послуг з постачання теплової енергії за період з 13 квітня 2020 року по 28 лютого 2023 року в сумі 16459 грн. 36 коп., плати за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2023 року в сумі 181 грн. 76 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про надання Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» ОСОБА_1 послуг централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_1 , невиконання ОСОБА_1 обов`язку з оплати послуг з постачання теплової енергії за період з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2023 року в сумі 45070 грн. 31 коп., плати за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2023 року в сумі 181 грн. 76 коп.

Водночас суд першої інстанції вважав застосувати за заявою ОСОБА_1 наслідки спливу позовної давності.

При цьому суд першої інстанції послався на те, що перебіг строку позовної давності слід обчислюватися з 13 квітня 2020 року.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, в частині, що оскаржується, наведеним нормам не відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» 31 січня 2022 року подано до Шевченківського районного суду м.Чернвіці заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 39441 грн. 41 коп., інфляційних втрат в сумі 1193 грн 79 коп., трьої процентів рівних в сумі 451 грн.

Відповідно до єдиного державного реєстру судових рішень Шевченківським районним судом м. Чернівці 14 лютого 2022 року видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 39441,41 грн., 1193,79 грн. втрат від інфляційних процесів, 451 грн. три відсотки річних та судовий збір в розмірі 248,10 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 березня 2022 року судовий наказ, виданий 14 лютого 2022 року Шевченківським районним судом м.Чернвіці за заявою Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 39441 грн 41 коп., інфляційних втрат в сумі 1193 грн 79 коп., трьої процентів рівних в сумі 451 грн скасовано.

Згідно з витягу з реєстру територіальної громади Чернівецької міської ради про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні/будинку від 14 березня 2023 року здійснено реєстрацію ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 з грудня 1978 року.

Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» та ОСОБА_1 вчинено договір про користування тепловою енергією від 15 травня 2007 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 остання оплата була здійснена у квітні 2017 року, має місце заборгованість за період з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2023 року в сумі 45070 грн. 31 коп.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статті 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/5280/15-ц (провадження № 61-35750св18) та Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Згідно з статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У матеріалах справи наявний договір між Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» та ОСОБА_1 про користування тепловою енергією від 15 травня 2007 року.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення від 21 липня 2005 року №630).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 остання оплата була здійснена у квітні 2017 року.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) ОСОБА_1 обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим за відсутності доказів погодження сторонами іншого строку.

ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву 19 травня 2023 року, у якому ОСОБА_1 посилалася на звернення Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» до суду з позовом з пропуском строку позовної давності та просила у позові Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» відмовити з наведених підстав.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

На підставі ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до абз.1.2 п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18 зроблено висновок, що перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 надавались послуги з централізованого опалення протягом з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2023 року, однак, останньою не здійснювалась оплата за фактично спожиту теплову енергію, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 45070 грн. 31 коп.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі № 938/632/20 (провадження № 61-16716св21) зазначено: «Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки,визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641 карантин продовжувався, відповідно, до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня, до 31 липня, до 19 грудня 2020 року на усій території України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з відповідними змінами, вирішено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Судом першої інстанції встановлено, останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 13 квітня 2020 року.

Ураховуючи, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ набрав чинності 2 квітня 2020 року щодо продовження позовної давності на час дії карантину, Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернувся до суду з цим позовом у квітні 2023 року, тобто під час дії на території України карантину, строк позовної давності із позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_1 оплати послуг з постачання теплової енергії за період з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2023 року Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» не пропущено.

Разом з тим не можна погодитися з доводами Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго», на які є посилання в апеляційної скарги, що перебіг позовної давності за вимогами Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про оплату послуг з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2019 року по 28 лютого 2023 року починається з дати постановлення ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2022 року про скасування судового наказу після переривання позовної давності поданням Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» заяви про видачу судового наказу 31 січня 2022 року.

Постановою Великої палати Верховного Суду України від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17-ц встановлено, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі № 903/509/17). Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі №6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі №6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі №216/5756/15-ц про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 оплати послуг із централізованого опалення за період з 01 січня 2019 року по 13 квітня 2020 року з урахуванням заяви ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності на порушення норм матеріального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи із наведеного, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 16459 грн 36 коп. підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Судові витрати

Згідно частин 1статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз.1, 5, 6 п.35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88ЦПКта керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання теплової енергії задоволено.

Встановлено, що Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» сплачено судовий збір при поданні позову в сумі 2102 грн. 20 коп. за платіжним дорученням Акціонерного товариства «Ощадбанк» № 433 від 05 лютого 2021 року.

Також Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 4026 грн. за платіжним дорученням Акціонерного товариства «Ощадбанк» № 000-005787 від 05 вересня 2023 року.

Отже, з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» підлягає стягненню судовий збір в сумі 6507 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2023 року скасувати.

Позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального

підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 45070 грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» судовий збір в сумі 6507 грн

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 30 жовтня 2023 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

М. І. Кулянда