ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 711/5428/21
Провадження № 22-ц/821/70/23
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк»

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Придніпровського районного суд м. Черкаси від 04 листопада 2022 року (постановлену під головуванням судді Позарецької С.М. в приміщенні Придніпровського районного суд м. Черкаси, повний текст ухвали складено 21 листопада 2022 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення речового права, -

в с т а н о в и в :

30 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення речового права, в якому просила припинити речове право, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію обтяження, а саме заборони на нерухоме майно магазину, загальною площею 25,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що виникла на підставі договору іпотеки № 238-07/01 від 23 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., що був перенесений до Єдиного реєстру заборон об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6088580, 23 листопада 2007 року та скасувати відповідний запис.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

30 червня 2022 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов зустрічний позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», поданий його представником - адвокатом Зажомою І. В., про застосування наслідків недійсності правочину.

Обгрунтувавши підстави та мотиви позову, Банк просив поновити строк подання зустрічного позову, як пропущений з поважних причин; прийняти зустрічний позов до розгляду в одному провадженні з заявою про припинення речового права, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України, визначити грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю АТ «Ощадбанк» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», як наслідок визнання недійсним договору відновлювальної кредитної лінії № 238-07 від 23 листопада 2007 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2022 року відмовлено АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» у поновленні строку для подання зустрічного позову.

Ухвала суду мотивована тим, що зустрічний позов відповідачем не був поданий у строк, встановлений ухвалою суду від 08 вересня 2021 року.

Враховуючи те, що відповідачем АТ «Ощадбанк» 21 вересня 2021 року було отримано ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, але у строки визначені ухвалою суду від 08 вересня 2021 року відповідач не скористався правом подати відзив на позов/ зустрічну позовну заяву/, суд прийшов до висновку про відмову у поновленні строку на подачу зустрічного позову.

В апеляційній скарзі, поданій 06 грудня 2022 року, представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2022 року про відмову у поновленні строку для подання зустрічного позову та постановити нову ухвалу, якою поновити строк для подання зустрічного позову з поважних причин шляхом прийняття зустрічного позову до розгляду в одному провадженні з заявою про припинення речового права, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме про застосування наслідків недійсності правочину.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 2 481 грн 00 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що саме філія Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» не отримувала ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, а представника Банку адвоката Пилипенка В.М., за неналежне виконання своїх обов`язків, відсторонено від супроводження даної справи.

28 квітня 2022 року адвокатом Зажомою І.В. було подано заяву про залучення його в якості представника відповідача у даній справі з наданням доступу до електронної справи в підсистемі «Електронний суд». На момент вступу нового представника Банк не володів інформацією, щодо стадії на якій перебуває дана справа та не був обізнаний зі змістом процесуальних документів у ній.

Скаржник зауважує, що оскільки позовну заяву було надано представнику відповідача адвокату Зажомі І.В. на електронну адресу представником позивача лише 22 червня 2022 року, то строк для подачі зустрічного позову закінчується 06 липня 2022 року, а подано останній до суду 30 червня 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. З рештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Згідно з частинами першою та другою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Апеляційний суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

21 вересня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» отримав ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками, пам`ятку та судову повістку, про що свідчить повідомлення рекомендованого листа 869.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки саме філією Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» не отримувалась ухвала про відкриття провадження та позовна заява разом з додатками і останній не володів інформацією щодо стадії, на якій перебуває дана справа та не був обізнаний зі змістом процесуальних документів у ній, а лише зі вступом у справу нового представника адвоката Зажоми І.В. та отримання ним 22 червня 2022 року від представника позивача позовної заяви, відповідач мав можливість подати зустрічний позов, строк на подачу якого закінчується 06 липня 2022 року.

Надаючи оцінку приведеним доводам, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 95 Цивільного кодексу України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій (ч.1). Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (ч.3). Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (ч.4). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру (ч.5).

Отже, обсяг повноважень відособленого підрозділу юридичної особи на здійснення у суді повноважень сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Колегія суддів відзначає, що юридичну особу може представляти її відокремлений підрозділ. При цьому, стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Відповідно до ч. 10 ст. 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю.

У справі, що переглядається позов подано до юридичної особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відтак, в даному випадку, філія Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» здійснює виключно представництво юридичної особи у даному спорі за своїм місцезнаходженням у м. Черкаси та даний спір не пов`язаний з їх діяльністю, а тому судова повістка з ухвалою про відкриття провадження та позовною заявою була адресована саме АТ «Державний ощадний банк України» та, як вірно встановлено судом першої інстанції, отримана останнім 21 вересня 2021 року.

Крім того, за матеріалами справи встановлено, що представник відповідача адвокат Пилипенко В.М. брав участь у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 01 грудня 2021 року та подавав різного роду клопотання, які вирішувалися судом в судових засіданнях, втім своїм правом на подачу відзиву на позов/зустрічної позовної заяви/ не скористався.

Тобто, відповідач та його представник був завчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи та обізнані про наданий їм строк для подання відзиву на позовну заяву, і цей строк не був меншим передбаченого статтею 178 ЦПК України. Отже, у відповідача була об`єктивна можливість в період з 22 вересня 2021 року (з наступного дня після отримання ухвали про відкриття провадження) по 06 жовтня 2021 року (закінчення п`ятнадцятиденного строку) звернутися до суду із зустрічним позовом.

Доводи апеляційної скарги про неналежне виконання обов`язків представником відповідача - адвокатом Пилипенком В.М., відсторонення останнього від ведення даної справи, вступ у справу нового представника адвоката Зажоми І.В. та отримання ним позову лише 22 червня 2022 року, на переконання колегії суддів, є необгрунтованими, оскільки зміна представника у судовому процесі не є поважною причиною та не може бути підставою для поновлення строку на подання зустрічного позову.

Той факт, що відбулася заміна представників відповідача у справі (вступ у справу іншого представника), факт ознайомлення нового представника із матеріалами справи після закінчення підготовчого провадження, та подання відзиву на позов лише 22 червня 2022 року - не свідчать про можливість прийняття зустрічного позову, який датований та надійшов до суду 30 червня 2022 року.

Колегія суддів також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя або порушення права на захист, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як (самостійного) на загальних підставах.

Враховуючи викладене та встановлені судом першої інстанції обставини справи щодо подання зустрічної позовної заяви з порушенням строків, встановлених частиною першою 193 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що скаржником не надано переконливих доводів та доказів про наявність об`єктивних, непереборних обставин чи істотних труднощів, які перешкоджали відповідачу звернутися до суду у визначені законом строки, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості, відповідно, відсутні правові підстави для його скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суд м. Черкаси від 04 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення речового права залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко