Справа № 276/1009/21
Провадження по справі №2/276/12/23
28 лютого 2023 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
Крім того, зазначила, що від шлюбу в них народилася дитина ОСОБА_3 . На даний час вона проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Дитина має смертельне генетичне захворювання (при такому захворюванні діти доживають до 8-9 років). Грошова компенсація за автомобіль у розмірі 75% від його вартості потрібна позивачу для забезпечення належних умов проживання дитини.
Посилаючись на те, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя, не знаходиться у володінні позивача, яка зверталась до відповідача з проханням сплатити їй коменсацію вартості автомобіля, однак відповідач не погоджується на це, позивач звернулась до суду з даним позовом про поділ майна подружжя.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18.06.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на автомобіль марки «BMW», моделі «318» 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 .
24.09.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження засідання.
12.09.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити у повному обсязі.
Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, відповідно статті 128 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.
05.08.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано Хорошівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 7).
Від шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання від 28.12.2020 (а.сп.9). Також, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що ОСОБА_3 має захворювання та потребує лікування (а.сп. 10-11).
25.07.2019 проведено реєстрацію права власності на автомобіль марки «BMW», моделі «318» 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.13).
Згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом частини першої, третьої статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно із статтею 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч.2 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Згідно статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (частина 1). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина 2). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частина 4).
З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «BMW», моделі «318» 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , набуто у власність під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, транспортний засіб зареєстрований на ім`я відповідача.
Слід зазначити, що за приписами статей 60, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а у разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Враховуючи, що спірний автомобіль марки «BMW», моделі «318» 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , набутий сторонами за час шлюбу, не залежно від того на чиє ім"я зареєстрований транспортний засіб, за приписами статей 60, 70 Сімейного кодексу України, такий легковий автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, де частки кожної зі сторін є рівними.
Домовленості між сторонам з приводу поділу спірного автомобіля не досягнуто, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом про поділ майна, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 3/4 частини спірного автомобіля.
За приписом частини другої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, а за приписом частини другої статті 364 ЦК України саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.
Велика Палата Верховного Суду у справі №209/3085/20 від 08.02.2022 сформулювала правову позицію, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою.
Водночас, на переконання суду, відсутні підстави для відступу від засади рівності часток подружжя в бік збільшення частки ОСОБА_1 до 75%, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, або ж наявність інших обставин, що мають істотне значення.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам - у розмірі 666,60 гривень.
Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Оскільки ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18.06.2021 накладено арешт на автомобіль марки «BMW», моделі «318» 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зважаючи на задоволення позовних вимог та відсутність клопотання про зняття арешту з вказаного майна, тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.
Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 666 гривень 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 .
Повний текст рішення складено 07.03.2023.
Суддя А.М. Збаражський