Номер провадження: 22-ц/813/3989/23
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Кутурланова О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Орловської Н.В.,

Чорної Т.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Міські дороги» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси у складі судді Малиновського О.М. від 11 жовтня 2022 року та на додаткове рішення цього ж суду від 01 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міські дороги», Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Міські дороги», КП «Одесміськелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 09.06.2021 року близько 11:38 год. на перехресті вул. Ак. Заболотного та пр-т. Добровольського в м. Одесі відбулася ДТП за участю автомобіля марки «MAZDA 323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював рух по проїжджій частині вул. Ак. Заболотного з боку вул. Кримської в напрямку Об`їзної дороги, під час якої вищевказаний автомобіль потрапив у яму (вибоїну), що знаходилася на асфальтному покритті між трамвайними коліями, в результаті чого вищевказаний автомобіль отримав механічні ушкодження, водій отримав легкі тілесні ушкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 року встановлено, що ДТП сталася внаслідок наявності вибоїни на дорозі, якою рухався ОСОБА_1 та за відсутності попереджувального знаку 1.12 «Вибоїна», що суперечить положенням ст.14 Закону України «Про дорожній рух», у зв`язку з чим закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Зазначає, що він, рухаючись з мінімальною та безпечною швидкістю руху, переїжджаючи трамвайну колію, яка розташована на дорожньому покритті та має обмежену оглядовість, не міг завчасно помітити та /або виявити вибоїну та об`їхати її, що й призвело до пошкодження його майна.

Посилаючись на те, що ДТП сталася через незадовільне утримання доріг, внаслідок чого завдана його майну шкода має бути відшкодована власниками доріг або уповноваженими ними органами, просив суд:

- стягнути солідарно з КП «Міські дороги» Одеської міської ради та КП «Одесміськелектротранс» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 54 764, 00 гривень та суму витрат по визначенню спеціалістом розміру заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 3 200,00 гривень;

- стягнути солідарно з КП «Міські дороги» Одеської міської ради та КП «Одесміськелектротранс» на його користь сплачений судовий збір, а також витрати пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Крім того, посилаючись на пережиті ним моральні страждання, пов`язанні з отриманням ушкоджень здоров`я та його відновленням, неможливістю тривалий час користуватися власним транспортом та необхідністю користуватись послугами таксі, що є додатковими витратами, тривалі ремонтні роботи по відновленню автомобіля, що виникли з вини відповідачів, позивач просив суд стягнути солідарно з КП «Міські дороги» Одеської міської ради та КП «Одесміськелектротранс» на його користь моральну шкоду в розмірі 15 000, 00 гривень.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Міські дороги» Одеської міської ради, КП «Одесміськелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з КП «Міські дороги» Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 57 464,0 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн., судові витрати в розмірі 5850,37 грн.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Одесміськелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено у повному обсязі.

Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року cтягнуто з КП «Міські дороги» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 9000,00грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Міські дороги» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Міські дороги» та постановити нове, яким стягнути з КП «Одесміськелектротранс» завдану матеріальну шкоду в розмірі 57 464,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., судові витрати в розмірі 5850,37 грн., а в решті позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кобильник Д.О., який діє від імені ОСОБА_1 , не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2022 року без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Зуєва І.І., яка діє від імені КП "Одесміськелектротранс", посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11.10.2022 року - без змін.

Крім того, не погоджуючись із додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року КП «Міські дороги» подало на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на безпідставність додаткового рішення суду та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року адвокат Кобильник Д.О., який діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з рішенням суду, просив апеляційну скаргу на додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст. 369 ЦПК України, підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги та стягуючи майнову та моральну шкоду з КП «Міські дороги», суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено порушення балансоутримувачем ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», та п. 11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони», затверджених Постановою Кабінету Міністрів, що є у причинно-наслідковому зв`язку із завданою майну позивача матеріальною шкодою під час ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг з боку балансоутримувача КП «Міські дороги», а тому такі збитки мають бути відшкодовано останніми, на балансі яких перебуває ділянка дороги на якій трапилась ДТП.

Ухвалюючи додаткове рішення у справі, суд першої інстанції, виходячи з конкретних обставин справи та виконаної адвокатом роботи, дійшов висновку про часткове стягнення з КП «Міські дороги» на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2021 року близько 11:38 год. на перехресті вул. Ак. Заболотного та пр-т. Добровольського в м. Одесі відбулася ДТП за участю автомобіля марки «MAZDA 323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював рух по проїжджій частині вул. Ак. Заболотного з боку вул. Кримської в напрямку Об`їзної дороги, під час якої вищевказаний автомобіль потрапив у яму (вибоїну), що знаходилася на асфальтному покритті між трамвайними коліями, в результаті чого вищевказаний автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Вказаною постановою суду встановлено, що ДТП сталася внаслідок наявності вибоїни на дорозі, якою рухався ОСОБА_1 та відсутності попереджувального знаку 1.12 «Вибоїна», що суперечить положенням ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (а.с.25-26 т.1).

Відповідно до Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09.06.2021 року ділянка дороги на якій сталася ДТП не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху, Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» за наступними показниками: покриття проїзної частини має вибоїну довжиною 1,6м., ширину 1,3 м., глибину 0,24м. Відсутне огородження місця проведення дорожніх робіт, що є порушенням ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», та п. 11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони», затверджених Постановою Кабінету Міністрів (а.с.24 т.1).

Згідно звіту спеціаліста-оцінювача ФОП ОСОБА_2 № 1006/21 проведено дослідження автомобіля «MAZDA 323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким підтверджується наявність пошкоджень відповідного автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09.06.2021 року, розрахована загальна вартість матеріального збитку в розмірі 54 764,00 грн (а.с.27-61 т.1).

За договором про проведення незалежної оцінки №1006/21 від 10 червня 2021 року та згідно акту прийому-передачі від 25.06.2021 року, рахунку №1006/21 від 10.06.2021 року та квитанції від 24.06.2021 року за надання послуг по складанню вищезазначеного звіту позивачем сплачено 2700,00 грн (а.с62-66 т.1).

Висновком судової авто-технічної експертизи № 21-7184 від 23.02.2022р., призначеною судом за клопотанням позивача, встановлено, що в діях водія автомобіля «MAZDA 323», реєстраційний номер НОМЕР_1 не вбачається таких дій, які б знаходились в причинному зв`язку з фактом ДТП, бо проїзд через пошкодження з указаними в ухвалі характеристиками, на будь-якій швидкості привів би до механічних пошкоджень автомобіля. У причинному зв`язку з фактом ДТП, з експертної точки зору, знаходяться геометричні характеристики пошкодженого дорожнього полотна в зоні трамвайної колії, про аварійний характер якого водій не був попереджений (а.с.197-200 т.1).

Згідно акту №21-7184 здачі-приймання висновку експерта та акту № 21-7184 попереднього розрахунку вартості виконання експертного дослідження авто-технічної експертизи позивачем сплачено 4 942,37грн. (а.с.201 т.1).

На дослідженому судами першої та апеляційної інстанції відеозаписі з місця пригоди зображено перетинання автомобілем марки «MAZDA 323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проїжджій частині вул. Ак. Заболотного з боку вул. Кримської в напрямку Об`їзної дороги, під час якої вищевказаний автомобіль потрапив у яму (вибоїну), що знаходилася на асфальтному покритті між трамвайними коліями. При цьому пошкоджена ділянка дороги не має будь-яких попереджувальних знаків та/або огородження.

Згідно відповіді Управління дорожнього господарства Одеської міської ради від 16.07.2021 року балансоутримувачем та організацією, яка несе відповідальність за експлуатаційний стан вулично-дорожньої мережі м. Одеси є КП «Міські дороги» (а.с.69 т.1).

09.06.2021 року після ДТП ОСОБА_1 звернувся до чергового травматолога КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», яким був встановлений діагноз «забій м/т лівого передпліччя. Подряпини с/з лівого передпліччя. Помірний синдром» (а.с.10 т.1).

Згідно акту судово-медичного обстеження № 1018/151 від 11.06.2021 року лікарем-судмедекспертом у ОСОБА_1 встановлені наявні ушкодження, які виникли незадовго до його звернення до лікувального закладу, які утворились в термін від 2-3 до 4-5 діб на момент огляду експертом. Таким чином, наявні ушкодження могли бути заподіяні 09.06.2021 року, не були небезпечними для життя, як в сукупності так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.11-14 т.1).

В ході розгляду справи судом першої інстанції сторонами не оспорювались обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09.06.2021р. за участю автомобіля марки «MAZDA 323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , факт завдання йому матеріальної та моральної шкоди і її розмір.

Апелянтом оспорюється рішення суду в частині покладення саме на нього відповідальності за заподіяну позивачу матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду (стаття 1166 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях (стаття 5 Закону України «Про автомобільні дороги»).

За змістом статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю, а згідно зі статтею 17 цього Закону управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Тлумачення норм Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (із змінами та доповненнями) дозволяє дійти висновку, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18).

У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити Ї невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

Згідно п.п. 1,2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства та організації зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію та утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкти благоустрою (їх частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм.

Рішенням Одеської міської ради №39 від 25.02.2016 року Управління дорожнього господарства Одеської міської ради призначено замовником з розробки проектно-кошторисної документації та виконання робіт з будівництва, реконструкції капітального і поточного ремонту вулично-дорожньої мережі та об`єктів благоустрою комунальної власності з метою виконання робіт з будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту вулично-дорожньої мережі.

Рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1631 затверджені Правила благоустрою території м. Одеси, відповідно до яких:

- вулично -дорожня мережа - призначена для руху транспортних засобів і пішоходів мережа вулиць, доріг загального користування, внутрішньо квартальних та інших проїздів, тротуарів, пішохідних і велосипедних доріжок, а також набережні, майдани, місця паркування автомобілів з інженерними та допоміжними спорудами, технічними засобами організації дорожнього руху;

- балансоутримувач - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством звітність; здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законодавством.

Балансоутримувач забезпечує утримання у належному стані та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи, організації. Утримання здійснюється відповідно до умов цих Правил, Законів України «Про охорону культурної спадщини», «Про охорону археологічної спадщини» та чинних будівельних, санітарних та інших державних норм та правил (п.3.1.7).

Відповідно до п. 10.18.6. вказаних Правил, усі види робіт з ремонту, реконструкції, будівництва і зміні виду покриття доріг, під`їздів, тротуарів, стаціонарних автостоянок, місць для паркування гостьового та службового транспорту та здійснення заходів з благоустрою після прокладки і ремонту інженерних мереж на території міста, що є власністю територіальної громади, здійснюються КП «Міські дороги».

Згідно п.1.10. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, трамвайна колія - це елемент дороги, призначений для руху рейкових транспортних засобів.

З наданих позивачем доказів вбачається, що причиною ДТП стала вибоїна на дорозі, якою рухався водій ОСОБА_1 , при цьому на ділянці вулиці, де сталася ДТП, був відсутній попереджувальний знак 1.12 «Вибоїна».

Вказана обставина підтверджена актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, який складено 09.06.2021 року співробітником УПП в Одеській області, а також постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 19.07.2021 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що КП «Міські дороги», як балансоутримувач проїзної частини, незадовільний стан якої став причиною ДТП та завдання пошкоджень транспортному засобу позивача, повинен відшкодувати завдані позивачу збитки.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 23 вересня 2020 року справа № 569/18043/17, від 16 квітня 2020 року справа № 904/5489/18.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

На підтвердження завданих збитків позивачем надано звіт спеціаліста-оцінювача ФОП ОСОБА_2 № 1006/21 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «MAZDA 323» , який відповідачем спростовано не було.

Крім того, схемою місця ДТП від 09.06.2021р., актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09.06.2021р., наданим позивачем відеозаписом підтверджується відсутність будь-яких попереджувальних знаків біля виявленої вибоїни, що є порушенням ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п.11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони», затверджених Постановою Кабінету Міністрів, яке було допущено КП «Міські дороги».

З огляду на викладене, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що допущені КП «Міські дороги» порушення перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданою майну позивача під час ДТП матеріальною шкодою, яка сталася через незадовільне утримання доріг з боку балансоутримувача КП «Міські дороги», а відтак такі збитки мають бути відшкодовано апелянтом, на балансі якого перебуває ділянка дороги на якій трапилась ДТП.

Доводи апеляційної скарги про те, що КП «Міські дороги» є неналежним відповідачем у справі, колегією суддів не приймаються, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, у випадку не відокремленого трамвайного полотна, а суміщеного, коли воно проходить через проїзну частину, що допускає рух по ньому безрейкового транспорту, воно є складовою більшого за своїм об`ємом поняття вулиці (дороги), та за встановленим судом обставинами перебуває на балансі та у виданні КП «Міські дороги».

Що стосується розміру компенсації на відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав легкі тілесні ушкодження, його майну було завдано шкоду, у зв`язку з чим був вимушений змінити свій звичайний спосіб життя та прикладати додаткових зусиль для його відновлення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вказані обставини спричинили йому моральні страждання.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із засад розумності та справедливості, визначений ним розмір відшкодування в розмірі 10000 грн. відповідає характеру та тривалості заподіяних позивачу моральних страждань та зменшенню не підлягає.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 , п.1ч.3 ст.133 ЦПК, ч.1,3 ст.137 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги адвокатом за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність ОСОБА_1 понесених ним витрат за надану правничу допомогу.

На виконання вимог ст.173 ЦПК України позивачем надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 11.06.2021р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № 1 від 11.06.2021р.; акт виконаних робіт до договору та до додаткової угоди від 11.06.2021р., складений 05.10.2022р. з детальним описом наданих послуг адвоката на загальну суму 20 000,00грн.; квитанція про сплату 20 000,00грн.

Розмір витрат на правову допомогу між сторонами визначений з погодинної оплати, зокрема 500 грн. за одну годину роботи адвоката (п.3.1. додаткової угоди). Всього протягом розгляду справи судом першої інстанції адвокатом витрачено 40 годин на надання правової допомоги, що складає в цілому 20 000,00 грн.

При цьому, суд обґрунтовано взяв до уваги заперечення представника КП «Міські дороги», що по даній категорії цивільних справ існує усталена судова практика, а заявлений розмір на правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, у зв`язку із чим дійшов вірного висновку про часткове задоволення вимог про стягнення вказаних витрат.

При ухваленні додаткового рішення судом першої інстанції надано детальний аналіз проведених адвокатом робіт, суми, сплачені позивачем за кожний вид робіт, взято до уваги акт прийому-передачі виконаних робіт.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, є аналогічними із запереченнями, наданими суду першої інстанції, які досліджені та проаналізовані судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законні та обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни постановлених рішень суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 367-369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міські дороги» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міські дороги» на додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: Н.В. Орловська

Т.Г. Чорна