Справа № 336/41/23
Провадження 2/336/874/2023
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

27 січня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про встановлення місця проживання дітей, -

встановила:

Представник позивача - адвокат Харьков В.О. звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

У позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду щодо вирішення питання проведення подальших процесуальних дій по розгляду справи по суті, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовних вимог залежить і позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, для реалізації якого має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Тому позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо дотримання процесуального порядку форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 263-267 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Розглянувши вказану позовну заяву вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України, а тому згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Так, згідно з ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Аналогічне положення міститься в п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014, згідно якого подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Враховуючи, що ОСОБА_1 у позові заявлено фактично дві самостійні позовні вимоги немайнового характеру, а саме: визначення місця проживання з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , за місцем її проживання 1) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 2) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то кожна з них має бути оплачена судовим збором.

За п.3 ч.2 ст. 4 Закону визначено, що за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу до сплати підлягає судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За п.2 ч.2 ст. 4 Закону, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, до сплати підлягає судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» (позов було направлено на адресу суду поштовим відправленням 29.12.2022) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року встановлений у розмірі 2 481 гривня.

Відповідно, загальна сума судового збору за подання заяви про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей (кожного окремо), становитиме 1 984,80 гривні (992,40 грн. х 2).

До позовної заяви позивачем доданий документ про сплату судового збору у розмірі 992,40 гривні.

Отже, позивачу слід надати до суду документ який би підтверджував доплату судового збору у сумі 992,40 гривні.

Судовий збір має бути сплачений за такими реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м. Зап.Шевчен/220030101, МФО 899998, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України, Отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя, Рахунок отримувача: UA0008515, призначення - судовий збір.

Окрім того, вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що даний позов не відповідає також вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Так, статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Крім того, згідно ст. 175 цього Кодексу позовна заява повинна містити, зокрема: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Однак, позивачем подано позов без дотримання вказаних вимог.

При розгляді спору щодо визначення місця проживання дитини обов`язковим є залучення органу опіки та піклування і надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників справи, що ускладнює вирішення справи в цілому.

Позивачем вказана обставина виконана не була. В якості третьої особи залучено не орган опіки та піклування, а відділ по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради,що підлягає вправленню.

Крім цього, відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Нормою ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Так, стаття 159 СК України встановлює право батьків на визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з положеннями ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, зазначене питання вирішується судом або органом опіки та піклування, в разі якщо між сторонами існує спір.

З тексту позовної заяви не вбачається, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін.

Позивачем, крім того, не викладено обставин та відсутнє обґрунтування того, що між нею та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання дітей, зважаючи на те, що дитина ОСОБА_5 з 29.12.2020 зареєстрований за адресою реєстрації відповідача, у той час як позивачка зареєстрована окремо, що підтверджується довідкою від 27.09.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. До того ж, згідно Довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи від 10.12.2020, ОСОБА_6 була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 для вибуття за адресою місця реєстрації відповідача.

При цьому, позивач в позовній заяві не зазначив в чому спірність правовідносин, що склалися між сторонами щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей, чим це підтверджується і чому не може бути вирішено сторонами у безспірному порядку.

Суддя звертає увагу, що вимога про визначення місця проживання дитини при відсутності спору з цього приводу між батьками є зайвою, а тому позивачу слід визначитись з необхідністю заявлення такої вимоги.

Виходячи з наведеного, позивачеві необхідно визначитися зі своїми позовними вимогами, навести обґрунтування цих позовних вимог та зазначити докази на підтвердження кожної обставини.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо, зокрема, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Постановою Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Однак, в порушення вказаних норм закону позивачем не додано до позовної заяви відповідних письмових доказів, якими б обґрунтовувалися його вимоги.

Також, позивач не вказує, чи звертався він або відповідач до органу опіки та піклування з питання визначення місця проживання дітей, які заходи органом опіки та піклування вживались, у протилежному випадку не долучено вмотивованої відмови даного органу у розгляді такого звернення.

В позовній заяві відсутнє підтвердження про те, що позивачем не вживалися заходи досудового врегулювання спору, якщо такі заходи проводились, та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися. Крім того, згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Законодавчими положеннями статті 171 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

В порушення вищевказаного, позивачкою у позові не зазначено, за якою адресою повинно бути визначено місце проживання дітей.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу для усунення недоліків позовної заяви необхідно:

- надати докази сплати судового збору у сумі 992,40 гривні за другу позовну вимогу;

- залучити до участі у справі як третю особу орган опіки та піклування за місцем проживання дітей;

- викласти обставини та зазначити докази, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей;

- надати довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дітей, медичні довідки про стан здоров`я батьків та довідку про доходи або інші документи, які підтверджують матеріальне становище позивача;

- надати висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей або ж вмотивовану відмову даного органу у розгляді його звернення;

- зазначити у позові адресу, за якою має бути визначене місце проживання дітей.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 3 ст. 185 цього Кодексу якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 185, 258 - 261 ЦПК України,

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про встановлення місця проживання дітей - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачці, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись неподаною і повертається позивачці.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С. Звєздова