Провадження № 22-ц/812/180/23 Головуючий суду першої інстанції Паньков Д.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Миколаїв Справа № 484/1932/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Царюк Л.М.,

суддів - Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Панькова Д.А., в залі судового засідання в м. Первомайськ, повний текст якого складено 08 грудня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом.

Доводи позову обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є бабусею по лінії батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Чоловік померлої - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на грошові кошти у виді недоотриманої нею пенсії у розмірі 122 547,75 грн.

Вона фактично прийняла спадщину відповідно до статті 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована з померлою на день її смерті та є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину, та подала відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріуса як на непідконтрольній території, так і на території України.

Постановою державного нотаріуса Другої первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 червня 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неможливістю з`ясувати коло спадкоємців.

Посилаючись на те, що ГУ ПФУ у Запорізькій області не визнає її право на спадкове майно у зв`язку з відсутністю свідоцтва про право на спадщину, позивач просила суд визнати за нею право власності на недоотриману пенсію за період з квітня 2018 року по грудень 2020 року, у розмірі 122 547,75 грн, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на недоотриману пенсію за період з квітня 2018 року по грудень 2020 року, у розмірі 122 547,47 грн, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 13 025,47 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Позивач не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із тим, що нотаріусом було відмовлено у його видачі через відсутність інформації з відділу реєстрації місця проживання про склад мешканців, так як місце проживання перебуває на тимчасово окупованій території.

Не погодившись з рішенням суду, ГУ ПФУ в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 до територіального органу Пенсійного фонду не зверталась з заявою про виплату недоотриманої пенсії, свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими документами, а тому немає правових підстав виплатити недоотриману пенсію.

Розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за 3 роки.

Встановлення підстав для призначення або відмови у призначенні пенсії відноситься до повноважень Пенсійного фонду України і жоден інший орган не може підміняти собою виконання таким органом покладених на нього функцій.

Тобто, нарахування пенсії відноситься до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та визначати конкретну суму пенсії до стягнення.

Судом першої інстанції не взято до уваги пропущення позивачем позовної давності.

Позивач звернувся до суду 05 липня 2022 року з позовними вимогами за період з квітня 2018 року по грудень 2020 року, тобто позивачем пропущено позовну давність, що є підставою для відмови у позові згідно з вимогами статті 267 ЦК України.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначала, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, були досліджені та спростовані судом першої інстанції.

Також апеляційна скарга не містить жодного належного чи допустимого доказу і доводу, які б могли стверджувати, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Натомість, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року в повній мірі ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила розглянути справу без участі її та представника. Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, на тимчасово окупованій території померла бабуся позивача ОСОБА_2 .. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16 квітня 2021 року.

ОСОБА_2 є матір`ю батька позивача - ОСОБА_3 , який відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 11 лютого 2014 року помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк. Чоловік померлої - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть від 26 серпня 1985 року серія НОМЕР_1 ).

За даними свідоцтва про шлюб позивач у зв`язку з одруженням 04 вересня 2004 року змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Другої первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . За цією заявою цією нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 149/2021.

На запит суду першої інстанції Друга первомайська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомила, що згідно з матеріалами спадкової справи інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

На запит нотаріуса до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, йому була надана довідка № 407/02-14 від 19 квітня 2021 року, в якій було зазначено, що недоотримана пенсія померлої ОСОБА_2 , за період з квітня 2018 року по грудень 2020 року становить 122 547,75 грн.

25 червня 2021 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю з`ясування кола спадкоємців.

14 червня 2022 року позивач, через представника адвоката звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії, проте відповідач відмовив у виплаті, через те, що ОСОБА_1 до територіального органу Пенсійного фонду не звернулася з заявою про виплату недоодержаної пенсії, свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими документами.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення суду не відповідає вказаним вимогам закону.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За приписами частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

З огляду на викладене, предметом позову у цій справі є визначання права власності на грошові кошти, а саме суму пенсії, що належали померлій ОСОБА_2 , у порядку спадкування.

Належним відповідачем у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідний орган місцевого самоврядування.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за позовними вимогами про визнання права на спадкування належним відповідачем є саме ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Матеріали справи не містять підтвердження залучення територіальної громади в особі відповідного органу місцевого самоврядування як співвідповідача у цій справі. При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до основних принципів цивільного процесу та наданих чинним ЦПК України повноважень, суд апеляційної інстанції не має права залучати співвідповідачів на стадії апеляційного провадження.

З огляду на не заявлення позовних вимог до територіальної громади в особі відповідного органу місцевого самоврядування, який є належним відповідачем в указаній справі, суд позбавлений можливості вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішення питання про їх задоволення, оскільки без залучення належного відповідача позовні вимоги не можуть бути вирішені.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (частини 1, 2 та 3 статті 1221 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Ураховуючи те, що спадкоємець ОСОБА_1 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2021 року до Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, а тому саме м. Первомайськ Миколаївської області є місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , а її територіальна громада в особі Первомайської міської ради є належним відповідачем у справі.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 428/3413/17.

Суд встановив, що позивач після своєї бабусі і ОСОБА_2 прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено, а тому відповідачем у цьому випадку повинен бути орган місцевого самоврядування - Первомайська міська рада, яка не залучена до участі в справі. З огляду на таке, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити через неналежний склад відповідачів у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, судові витрати у цій справі підлягають перерозподілу.

З огляду на наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та відсутність підстав для задоволення позову з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ у Запоріз ькій області підлягають стягненню 1 838 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Судові витрати, понесені ОСОБА_1 по сплаті судового збору при звернення до суду з позовом та витрати на професійну правничу допомогу, слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного Фонду в Запорізькій області 1 838 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 07 березня 2023 року.