Ухвала

16 березня 2023 року

м. Київ

справа № 461/4066/21

провадження № 61-8984св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», Публічне акціонерне товариство «Артем-Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року у складі судді Волоско І. Р., додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року у складі судді Волоско І. Р. та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк»), Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» (далі - ПАТ «Артем-Банк») про розірвання договору, стягнення коштів, інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 3 417 779,08 грн.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 23 червня 2016 року між ним (комітент за договором) та ПАТ «Артем-Банк» (комісіонер за договором) укладено договір комісії № 2306/16 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини з первісним кредитором щодо набуття права вимоги до позичальника за кредитним договором, а також до поручителя та іпотекодавця за договорами забезпечення за ціною, не більше узгодженої сторонами, що становить 2 050 000 грн, і в строки, визначені сторонами у цьому договорі, а саме: до 24 червня 2016 року (включно).

На виконання умов вказаного договору комісії, 24 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (цедент за договором) та ПАТ «Артем-Банк» (цесіонарій за договором) укладено договір факторингу, згідно якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

На виконання умов договору комісії № 2306/16 від 23 червня 2016 року, у зв`язку із укладенням договору ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (цедент) та АТ «Артем-Банк» (цесіонарій) 24 червня 2016 року укладено договір відступлення прав за договором поруки № 010/08-3/3113/в/1 від 17 серпня 2007 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Ганна-Марія», відповідно до якого цедент передає, а цесіонарій приймає права за договором поруки, що зазначений у додатку 1 до цього договору.

Згідно акта прийому-передачі документів від 24 червня 2016 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» передало, а АТ «Артем-Банк» прийняло договір поруки № 010/08-3/3113/в/1 від 17 серпня 2007 року.

24 червня 2016 року на виконання договору комісії № 2306/16 від 23 червня 2016 року, між АТ «Артем-Банк» (цесіонарій) та АТ «Райффайзен Банк Аваль» (цедент) укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., зареєстрований в реєстрі № 2008, згідно якого цедент передав, а цесіонарій прийняв права за договором іпотеки № 010/08-3/3113/V/2 від 20 серпня 2007 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г. В., зареєстрований в реєстрі за № 5670, укладений між клієнтом і ОСОБА_2 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 010/08-3/3113/в від 17 серпня 2007 року.

Згідно платіжного доручення № 1 від 23 червня 2016 року на виконання умов договору комісії від 23 червня 2016 року № 2306/16 ОСОБА_1 сплачено на розрахункові реквізити AT «Артем-Банк» внесенням готівки через касу Львівської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» на вулиці Матейка, 8 у м. Львові 2 050 000,00 грн за придбання в AT «Райффайзен Банк Аваль» на його користь права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення (іпотеки та поруки).

24 червня 2016 року кошти в сумі 2 050 000,00 грн за дорученням ОСОБА_1 були перераховані AT «Артем-Банк» на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» за відступлення права вимоги, що підтверджується меморіальним ордером № 1/2.

Згідно акта прийому-передачі права вимоги (додаток № 2 до договору комісії № 2306/16 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення від 23 червня 2016 року) від 24 червня 2016 року комісіонер (АТ «Артем-Банк») передав, а комітент ( ОСОБА_1 ) прийняв право вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 за кредитним договором № 010/08-3/3113/в від 17 серпня 2007 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 ; та право вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТзОВ «Ганна-Марія» за договором поруки № 010/08-3/3113/в/1 від 17 серпня 2007 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Ганна-Марія».

На виконання умов договору комісії № 2306/16 від 23 червня 2016 року, 24 червня 2016 року між АТ «Артем-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки 010/08-3/3113/V/2 від 20 серпня 2007 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., зареєстрований в реєстрі № 2013.

Однак, надалі ОСОБА_1 не набув право вимоги, яке належить кредитору АТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором кредиту № 010/08-3/3113/в від 17 серпня 2007 року, договором поруки №010/08-3/3113/в/1 від 17 серпня 2007 року та договором іпотеки №010/08-3/3113/V/1 від 20 серпня 2007 року відповідно до договору комісії №2306/16 від 23 червня 2016 року у сумі 2 050 000,00 грн.

Позивач зазначає, що оскільки виконання укладених сторонами договорів не призвели до наслідків, які обумовлені їх умовами, ним не набуто права вимоги (права кредитора) у зобов`язанні за кредитним договором № 010/08-3/3113/в від 17 серпня 2007 року, договором поруки № 010/08-3/3113/в/1 від 17 серпня 2007 року та договором іпотеки № 010/08-3/3113/V/1 від 20 вересня 2007 року, за відступлення яких ним сплачено кошти в сумі 2 050 000,00 грн на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», то вказані кошти повинні бути стягнуті на його користь з АТ «Райффайзен Банк Аваль», як безпідставно набуті.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір комісії № 2306/16 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, який укладений 23 червня 2016 року між ним та ПАТ «Артем-Банк», стягнути на його користь із АТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 050 000,00 грн, а також 1 063 261,08 грн інфляційних втрат та 293 178,00 грн - 3% річних.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Розірвано договір комісії № 2306/16 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, який укладений 23 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Артем-Банк».

Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1

2 050 000,00 грн; 1 063 251,08 грн - інфляційних втрат; 293 178,00 грн - 3 % річних та судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відступлення прав за іпотечним договором АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Артем-Банк» могло вчинити лише за умови одночасного здійснення відступлення права вимоги за основним зобов`язанням (кредитним договором) шляхом укладення договору факторингу, стороною якого ОСОБА_1 бути не міг. Є встановленим, що між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» не укладені правочини, які б свідчили про перехід до нього прав банку як кредитодавця, стороною договору відступлення права вимоги за основним зобов`язанням (кредитним договором) заявник ( ОСОБА_1 ) не може бути. Отже, правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах, відсутнє, що унеможливлює і процесуальне правонаступництво.

Зазначене підтверджуються висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 09 грудня 2020 року (справа №461/7538/14-ц), а саме, що між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» не укладені правочини, які б свідчили про перехід до нього прав банку як кредитодавця, а також про відсутність наступництва у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Вказані обставини свідчать про те, що право вимоги щодо набуття якого позивачем було укладено договір комісії від 23 червня 2016 року № 2306/16, не було передано ні ОСОБА_1 , ні ПАТ «Артем-Банк», а залишилось в ПАТ «Райффайзен банк Аваль», оскільки не було набуто ні ОСОБА_1 , ні AT «Артем-Банк». Тобто ОСОБА_1 не набув право вимоги, яке належить кредитору - АТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором кредиту № 010/08-3/3113/в від 17 серпня 2007 року, договором поруки № 010/08-3/3113/в/1 від 17 серпня 2007 року та договором іпотеки №010/08-3/3113/V/1 від 20 серпня 2007 року відповідно до договору комісії № 2306/16 від 23 червня 2016 року у сумі 2 050 000 грн.

Додатковим рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року стягнуто з АТ «Райффайзен Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 11 350 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року оскаржено у апеляційному порядку АТ «Райффайзен Банк».

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Місцевим судом всебічно та повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, у судовому засіданні досліджено усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості та надано їм правильну оцінку.

При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставне набуття АТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 050 000,00 грн, які було сплачено АТ «Артем-Банк» хоча від свого імені, але в порядку виконання своїх зобов`язань за договором комісії. Договірні відносини між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 щодо відступлення права вимоги відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2022 року АТ «Райффайзен Банк» подало касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова

від 20 квітня 2022 року, додаткове рішення Галицького районного суду

м. Львова від 16 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року, а справу направити на новий судовий розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що місцевим та апеляційним судами повно і всебічно не з`ясовано обставини справи.

Місцевим судом не враховано, що правочини (договір факторингу), які були укладені між АТ «Артем-Банк» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання договору комісії № 2306/16, є дійсними, у встановленому порядку не скасовані та не оскаржені.

Разом з тим, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

У справі № 461/7538/14-ц встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору факторингу правомірно (законно) відступив право вимоги на користь АТ «Артем-Банк».

Крім того, договір комісії № 2306/16 не містить положень про строки повернення АТ «Артем-Банк» чи АТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів у разі розірвання укладеного правочину, а враховуючи, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року набрало законної сили 08 вересня 2022 року, то й правовідносини за вказаним правочином припинились з цієї дати, тому підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з липня 2016 року по березень 2021 року не має.

Судами не застосовано наслідки спливу строку позовної давності, а висновки про те, що вказані строки позивачем не пропущені є неправильними.

Також заявник вважає, що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова, враховуючи місцезнаходження відповідачів справа територіально підсудна Печерському районного суду міста Києва чи Шевченківському районного суду міста Києва.

Заявник вважає, що рішення у справі ухвалено без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (статті 261, 625, 1212 ЦК України), викладеного у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 365/388/20, від 20 березня 2019 року у справі № 753/20633/15-ц, від 11 квітня 2018 року у справі № 910/7031/17, від 01 вересня 2021 року у справі № 754/16590/17; від 01 вересня 2021 року у справі № 754/16590/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 2469цс16.

Також заявник у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 1077, 1011, 1016, 1212 ЦК України у сукупності та можливості стягнення коштів за договором комісії з особи, яка не є стороною такого договору та за умови, що відступлення прав вимоги відбулося належним чином у визначений законом спосіб за договором факторингу, який є чинним та не визнаний судом недійсним.

Провадження у суді касаційної інстанції

27 вересня 2022 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Відмовлено у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк» про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року.

09 листопада 2022 року ухвалою Верховного Суду зупинено виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року, додаткового рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

16 березня 2023 року, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Мартєва С. Ю., у касаційному провадженні № 61-8984св22, на підставі службових записок судді Сердюка В. В., було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Суддею-доповідачем у зазначеній справі визначено Сердюка В. В., суддями, які входять до складу колегії, визначено Стрільчука В. А. та Фаловську І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» про розірвання договору, стягнення коштів, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року, додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
В. А. Стрільчук
І. М. Фаловська