У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/965/23

провадження № 2/0285/400/23
10 лютого 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Помогаєв А.В., перевіривши відповідність вимогам ЦПК України позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди, -
ВСТАНОВИВ :
До Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшла вищезазначена позовна заява, у якій позивач в/ч НОМЕР_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь 45 103,41 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі в/ч НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 було допущено втрату майна, наданого йому в користування, на загальну суму 45 103,41 грн.
На даний час ОСОБА_1 звільнено з військової служби, заподіяна ним шкода не відшкодована, у зв`язку з чим позивач просить відкрити провадження у справі.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 734/3102/16-ц (провадження № 14-481цс18) зроблено висновок, що у справі, що розглядалась, позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи - військовослужбовця, про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби. Спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби. З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.
Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справ № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зроблено висновок, що у разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.
Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18 та постанові ВС від 18 травня 2020 року в справі №321/216/18.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч. 4 ст. 5 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Таким чином, оскільки між сторонами виник спір з приводу проходження відповідачем військової служби, прихожу до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження слід відмовити.
Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст.186, 260 ЦПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди.
Роз`яснити позивачу про право на звернення із заявленими вимогами, шляхом подання до адміністративного суду позовної заяви, з дотриманням правил територіальної підсудності.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя А.В. Помогаєв