Справа № 487/8344/21
Провадження № 2/487/432/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2023 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Верби О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Щербакова А.О., звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_2 є його рідною сестрою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є позивач.

14.01.2021 року сторони уклали договір про наміри сторін, згідно з яким позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 30300 доларів США від продажу спадкового майна - будинку за адресою: АДРЕСА_3 , видавником якого дула ОСОБА_2 у строк до 14 січня 2021 року. В свою чергу ОСОБА_2 зобов`язувалась в строк до 14 січня 2021 року за умови виконання вказаної угоди визначити частки в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить сторонам на праві спільної часткової власності та надати доручення своєму представнику (за Довіреністю) укласти від її імені договір про визначення часток в квартирі по 1/3 частині. Подарувати рідному брату позивачу ОСОБА_1 4 частку квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору за довіреністю зі сторони відповідача ОСОБА_2 буде діяти її представник ОСОБА_3 . Позивачем умови договори були виконанні в повному обсязі, проте відповідач умови договору не виконала, про що свідчить довідка, видана Департаментом з надання адміністративних послу та актом про не проживання від 08.11.2021 року, який підписаний сусідами. Відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де вона зареєстрована, участі в її утриманні не бере, особистих речей у квартирі. Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач до судового засідання не з`явився, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов до суду не надала, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Крім того, згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.37 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

За приписами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що 14.01.2021 року сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали угоду про наміри сторін (попередній договір).

Згідно з п. 1 вказаної угоди, ОСОБА_1 у строк до 14 січня 2021 року має передати довіреній особі ОСОБА_2 - ОСОБА_3 за актом прийому - передачі та власноруч написаної розписки грошові кошти в сумі 30300 доларів США, які одержані від продажу спадкового майна - будинку із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідач по справі ОСОБА_2 , в свою чергу, зобов`язується у строк до 14 січня 2021 року за умови виконання вимог п. 1 Угоди, визначити частки в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності та надати доручення представнику укласти від її імені договір паро визначення часток в квартирі по 1/3 частці. Подарувати рідному брату ОСОБА_1 частку квартири АДРЕСА_1 , шляхом укладення нотаріально посвідченого договору дарування, при цьому виконувати вказану діє буде представник ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_3 (п. 2 Угоди).

Крім того, п.п. 3, 4 Угоди визначено зобов`язання сторін стосовно порядку укладання договору дарування квартири, договору дарування грошових коштів та також передачу грошових коштів, отриманих від продажу спадкового майна - будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_3 .

Пунктом 5 вказаної Угоди визначено, що після отримання залишку коштів ОСОБА_2 зобов`язується передати ОСОБА_1 , серед іншого, у строку до 01 березня 2021 року знятися з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 , але якщо таке не відбудеться через карантинні заходи чи з іншої незалежної від сторони ОСОБА_2 підстави, ОСОБА_1 може звернутися до суду щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Зі змісту договору дарування, укладеного 14.01.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О., слідує, що ОСОБА_2 передає у власність безоплатно, а ОСОБА_1 приймає безоплатно частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_1 , про що свідчить довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.11.2021 року за №285949946.

Позивачем по справі ОСОБА_1 умови вказаної вище Угоди виконанні в повному обсязі, що підтверджується відповідним записом від 14.01.2021.

Проте, відповідач ОСОБА_2 умови п. 5 Угоди не виконала, зокрема, у строк до 01.03.2021 року не знялася з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 .

Так, за даними Довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, виданої по заяві ОСОБА_1 . Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 27.09.2021 року за вих. №23020-07-08, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з акту про непроживання особи за місцем реєстрації, складеного та посвідченого начальником ЖЕК у присутності та за підписами ОСОБА_4 (місце проживання: квартира АДРЕСА_4 ); ОСОБА_5 (місце проживання: квартира АДРЕСА_5 ); ОСОБА_6 (місце проживання: квартира АДРЕСА_6 ) ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , з серпня 2006 року не проживає.

Отже, оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на правіші приватної власності, умови Угоди про намір сторін від 14.01.2021 не виконала, без поважних причин.

В судовому засіданні не встановлені обставини, що свідчать про наявність перешкод у виконанні ОСОБА_2 умов Угоди про намір сторін від 14.01.2021, а також перешкод у проживанні останньою за вказаною адресою.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 06.03.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП відомості відсутні.

Суддя Т.А. Карташева