Справа №173/78/23
Провадження №2/173/254/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради і комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2023 року до суду звернувся позивач керівник Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради і комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином до відповідача ОСОБА_1

26.01.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2023 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 22.03.2023року.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на користь комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , в сумі 10 128 грн. 54 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: необхідність звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої злочином в інтересах Кам`янської міської ради і комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» викликана тим, що відповідно до п.5.2 Статуту підприємства визначено, що основним джерелом фінансування майна та коштів закладу є бюджетні кошти. Невідшкодування затрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує економічні права держави, та викликає необхідність захисту.

Жовтоводською окружною прокуратурою відповідно до ст. 36 КПК України здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000107 за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 09 травня 2021 року близько 20.00 години, більш точний час під час досудового слідства встановлено не було, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою встановлення місця знаходження свого знайомого на ім`я ОСОБА_3 , більш конкретних анкетних даних про останнього йому не відомо, зайшов до будинку свого знайомого - ОСОБА_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому також знаходився ОСОБА_2 та які вживали алкогольні напої. На його запит, чи не відомо їм де в даний момент може знаходитись ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відповів у його адресу грубою нецензурною лайкою, на що ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов в стан сильної агресії, маючи намір направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, дістав з правої кишені своєї жилетки ніж, який в даний час мав при собі та утримуючи останній за рукоятку в своїй правій руці, умисно, цілеспрямовано, його клинком, наніс один удар ОСОБА_2 в область черевної порожнини від якого останній зігнувся навпіл та ОСОБА_1 , продовжуючи переслідувати свій намір направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, вищевказаним ножем умисно, цілеспрямовано, наніс ще один удар ОСОБА_2 в область спини с заду. Досягнувши своєї мети ОСОБА_1 в подальшому припинив свої протиправні дії.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 згідно висновку експерта №45З-Е від 26.05.2021 року завдані тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з раною на передній черевній стінці під мечеподібним відростком, яка напрямлена зліва направо, зверху вниз проникаючи в черевну порожнину з ушкодженням печінки та круглої зв`язки печінки, що ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею (відповідно даним медичної карти стаціонарного хворого) - відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Непроникаюче поранення тулубу по задній поверхні з раною по біляхребтовій лінії на рівні 5-го грудного хребця відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121, КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11.10.2021 вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 щодо ОСОБА_1 змінено та останньому призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосування ст.. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до довідки - калькуляції на лікування ОСОБА_2 , закладом охорони здоров`я витрачені грошові кошти в загальній сумі 10 128 грн. 54 коп.

Зазначені вище витрати з боку ОСОБА_1 закладу охорони здоров`я до цього часу не відшкодовані.

Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує економічні інтереси держави, що й стало підставою звернення до суду

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзиву у встановлений судом строк на позовну заяву не надав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до суду в інтересах комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Дане звернення викликане тим, що відповідно до п.5.2 Статуту закладу, визначено, що основним джерелом фінансування майна та коштів закладу є бюджетні кошти. Невідшкодування затрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує економічні права держави, та викликає необхідність захисту

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 року визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11.10.2021 вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 щодо ОСОБА_1 змінено та останньому призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосування ст.. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підтвердження обґрунтування позовних вимог позивачем надано копію вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 року відповідно до якого ОСОБА_5 , визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначене покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 .

Таким чином вина відповідача ОСОБА_1 , у спричиненні потерпілому ОСОБА_2 , тяжких тілесних ушкоджень підтверджується вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 року та є доведеною відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України і доказуванню не підлягає.

Оскільки, згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України - Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до наданої суду калькуляції комунальним некомерційним підприємством охорони здоров`я витрачені грошові кошти на лікування потерпілого ОСОБА_2 даним підприємством складають в загальній сумі 10 128,54 грн. Дані затрати складаються із заробітної плати, харчування, вартості медикаментів, накладних витрат за час перебування ОСОБА_2 на лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та хірургічному відділенні у травні 2021 року.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07. 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» - Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного державного бюджету і їх використання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 16.07.1993 року № 545. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодування в повному обсязі.

Відповідно до п.2, 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545 - сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Затрати, які понесені на стаціонарне лікування ОСОБА_2 , підтверджується довідкою калькуляцією КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в якій зазначені: період перебування потерпілого на лікуванні, вартість затрат на проведене лікування.

Згідно ухваленого вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2021 року вбачається, що питання про стягнення із засудженого ОСОБА_1 затрат, понесених на лікування потерпілого ОСОБА_2 при ухвалені вироку, не розглядалось та не вирішувалось.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» 10 128 (десять тисяч сто двадцять вісім) грн. 54 коп. на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 70 коп., виходячи із суми задоволених позовних вимог

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263- 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради і комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (, Юридична адреса: м. Кам`янське вул. Вячеслава Чорновола, 79А, Дніпропетровської області), 10 128 (десять тисяч сто двадцять вісім) грн. 54 коп. на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави в сумі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 02 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 22.03.2023 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 24.03.2023 року

Дата набрання законної сили: 22.04.2023 року