Справа № 242/6347/21
Провадження №2-з/242/1/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши заяву керівника Покровської окружної прокуратури про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до Селидівської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області Климова Оксана Володимирівна, про визнання незаконним та скасування рішення Селидівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла позовна заява керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про забезпечення позову, подану в цивільній справі за позовом керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до Селидівської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області Климова Оксана Володимирівна, про визнання незаконним та скасування рішення Селидівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка мотивована тим, що на засідання дванадцятої чергової сесії Селидівської міської ради VIII скликання 20.09.2021 прийнято рішення № 8/12-367 «Про продаж земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 », яким продано вказаній громадянці земельну ділянку площею 0,0670 га з кадастровим номером :03:004:0310 під розміщення та обслуговування торгівельного павільйону закусочної з літнім майданчиком та ганками із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Селидівської міської ради. В подальшому 30.09.2021 між Селидівської міської радою та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Климовою О.В., зареєстровано у реєстрі за № 1004. Вказує, що відповідно до Генерального плану м. Селидове, затвердженого рішенням Селидівської міської ради від 25.04.2018 № 7/31-972, вказана земельна ділянка розташована в Парку відпочинку м. Селидове (експлікація 2.10), а тому відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України не може бути передана у приватну власність. З урахуванням цього, позивач вважає рішення міської ради № 8/12-367 незаконним та таким, що підлягає скасуванню, договір купівлі-продажу визнанню недійсним, державну реєстрацію права власності скасувати, а земельну ділянку повернути.

Одночасно з позовом керівником окружної прокуратури подана заява про забезпечення позову, яка мотивована тим, що земельна ділянка площею 0,0670 га з кадастровим номером :03:004:0310, яку набула ОСОБА_1 , може бути в подальшому відчужено, тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення реального поновлення прав та інтересів територіальної громади Селидівської міської ради, оскільки відповідач ОСОБА_1 на даний час має реальну можливість вільно розпорядитися спірною земельною ділянкою. Просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0670 га з кадастровим номером :03:004:0310.

Ухвалою судді Селидівського міського суду Донецької області від 09.12.2021 року вказану заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою судді Селидівського міського суду Донецької області від 11.01.2022 року відмовлено у прийнятті заяви про забезпечення позову.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.11.2022 року ухвалу від 11 січня 2022 року щодо відмови у прийнятті заяви керівника Покровської окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 242/6347/21 скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову передбачених статтею 150 цього Кодексу .

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Так, в даній справі позивачем (прокурором) заявлено вимоги про скасування рішення міської ради про продаж земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки. Рішення суду на наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

За наслідками розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд відповідно до частин 9-10 ст. 153 ЦПК України може постановити ухвалу про повернення заяви заявникові, а також про вжиття заходів забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову, вказані ухвали підлягають оскарженню відповідно до статті 353 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153, 258-260 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви керівника Покровської окружної прокуратури про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до Селидівської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області Климова Оксана Володимирівна, про визнання незаконним та скасування рішення Селидівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення (складання) безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручене у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя В.Г. Черков