провадження № 22-ц/824/4295/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомир Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою та просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті її батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Російської Федерації, Московська область, м. Довгопрудний в Державній бюджетній установі охорони здоров`я Московської області Довгопрудненській центральній міській лікарні.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника, який до смерті лікувався у Довгопруденській центральній міській лікарні Московської області. Смерть батька настала на території Російської Федерації. Підтвердженням факту смерті батька заявника є посмертний епікриз від 28 січня 2022 року, виданий Державною бюджетною установою охорони здоров`я Московської області Довгопрудненської центральної міської лікарні, відділення виписки 370270, терапевтичне відділення. Інші медичні документи, що підтверджують факт смерті батька у заявника відсутні. Отримавши посмертний епікриз, заявник звернулася до відділу РАЦС за місцем реєстрації батька в м. Житомирі, однак у реєстрації його смерті їй усно було відмовлено в зв`язку з повномасштабною війною між Україною та Росією та відсутністю будь-яких дипломатичних відносин між двома країнами. Оскільки батько заявника помер на території Російської Федерації, зареєструвати смерть на підставі посмертного епікризу від 28 січня 2022 року виданого в Росії є неможливим, а тому заявник повинна встановлювати факт смерті в судовому порядку.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на аналогічні обставини, які зазначені в заяві, та вказує на те, що після отримання нею усної відмови від ВДРАЦС у м. Житомирі щодо державної реєстрації смерті та у видачі відповідного свідоцтва вона повторно звернулась до вказаного відділу з письмову заявою із вимогою здійснити реєстрацію смерті її батька, що датована 30 серпня 2022 року, однак відповіді на неї вона не отримала. ОСОБА_1 зазначає, що вказана заява була вчасно отримана відділом ДРАЦС ще 01 вересня 2022 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, однак, заінтересована особа свідомо проігнорувала обов`язок надати відповідь на цю заяву. Про дані обставини заявник повідомляла суд першої інстанції, однак вони безпідставно не взяті до уваги. Таким чином, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви через відсутності письмової відмови у реєстрації смерті та видачі свідоцтва є хибними. Також, не відповідають вимогам чинного законодавства висновки суду першої інстанції щодо наявності у заявника належного медичного документа, який підтверджував би факт смерті батька та надавав би їй можливість отримати відповідне свідоцтво. Суд першої інстанції необґрунтовано відніс посмертний епікриз від 28 січня 2022 року до належного медичного документа (лікарського свідоцтва про смерть чи фельдшерської довідки), на підставі якого може бути здійснена державна реєстрація смерті в установленому законом порядку. Оскільки у заявника відсутні належні медичні документи, згідно з якими вона могла б зареєструвати смерть батька у відділі ДРАЦС, вона позбавлена можливості позаяк за рішенням суду належним чином провести державну реєстрацію смерті батька та отримати відповідне свідоцтво. Неможливість отримання свідоцтва про смерть батька обумовлена тим, що заявник не має фізичної та законодавчої можливості здійснити державну реєстрацію смерті на території Росії, а також в зв`язку із відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану вона не може зареєструвати смерть за місцем проживання її батька на території України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

28 січня 2022 року, у відповідності до наданого суду посмертного епікризу від 28 січня 2022 року, виданим Державною бюджетною установою охорони здоров`я Московської області «Довгопрудненська центральна міська лікарня» на території Російської Федерації в зазначеній лікарні помер батько заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, щоб заявник зверталася до дипломатичного представництва і/або консульської установи України на території Російської Федерації, на які законом покладено такі повноваження. Будь-яких доказів звернення до органу РАЦС з метою реєстрації смерті батька заявник суду не надала. Виходячи з цього, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті в судовому порядку.

Апеляційний суд часткового не погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказується, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки, і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою України та проживає на території України, звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті батька - ОСОБА_2 , який є громадянином України та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Російської Федерації.

Відповідно до листа Міністерства закордонних справ України від 13 жовтня 2022 року №72/11-612/1-81401 вбачається, що після письмового повідомлення російській стороні про рішення української сторони розірвати дипломатичні відносини, встановлені протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією, здійсненим у м. Мінську 14 лютого 1992 року, зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24 лютого 2022 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви з мотивів відсутності доказів наявності звернень заявника до дипломатичного представництва і/або консульської установи України на території Російської Федерації, на які законом покладено такі повноваження, суд першої інстанції не звернув уваги, що на момент звернення заявника до суду дипломатичні стосунки між Україною та Російською Федерацію розірвані за обставин викладених вище.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №367/2656/20, у відповідності до яких, судом першої та апеляційної інстанції зроблено помилковий висновок у справі щодо того, що ЦПК України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави. Помилковість таких висновків полягає у тому, що невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Отже, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заяви із зазначених ним підстав.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті, заявник ОСОБА_1 зазначила заінтересованою особою Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомир Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). При цьому, заявник не звернула уваги, що рішення у вказаній справі ніяким чином не впливатиме на права та обов`язки зазначеної заінтересованої особи.

Як встановлено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, встановлення факту смерті батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 необхідно заявнику для оформлення спадщини після його смерті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила суду, що у померлого ОСОБА_3 є ще одна дочка - ОСОБА_4 .

Зазначаючи в заяві про встановлення факту смерті заінтересованою особою відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомир Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), заявник не звернула уваги, що з урахуванням мети встановлення факту смерті її батька, належною заінтересованою особою у зазначеній справі мають бути інші спадкоємці, в даному випадку сестра заявника, як спадкоємець першої черги по закону, незалежно від її позиції щодо факту, який має встановлюватись.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, помилково відмовив в задоволені заяви з підстав, які не мали наслідком таку відмову та не застосував підстави, які повинні були бути застосовані, тобто судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків обставинам справи, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою до зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.