КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/1059/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович, на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

В Шевченківський районний суд міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», скаржник) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В., в якій просило суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В. щодо стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 54 668,09 грн. основного боргу, 6 065,98 грн. виконавчого збору та 300,00 грн. витрат виконавчого провадження, а всього - 61 034,07 грн. у виконавчому провадженні № 60640958 від 19 листопада 2019 року, що здійснювалось шляхом зарахування коштів на рахунок стягувача - ОСОБА_2 по виконавчих провадженнях, стягувачем в яких є АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

- за наслідком визнання дій протиправними зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В. вжити заходів щодо повернення стягнутих з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 54 668,09 грн. основного боргу, 6 065,98 грн. виконавчого збору та 300,00 грн. витрат виконавчого провадження, а всього - 61 034,07 грн. у виконавчому провадженні № 60640958 від 19 листопада 2019 року.

Доводи скарги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження від 19 листопада 2019 року № 60640958 про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 109 976,50 грн. за виконавчим листом, виданим 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва у справі № 761/14537/15-ц.

Вказаний виконавчий лист пред`явлено стягувачем до виконання 13 лютого 2018 року, а 16 лютого 2018 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шереметом О.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, яким виконавчий лист повернуто стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку-боржника АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За наслідками вирішення скарги стягувача ОСОБА_2 на вказане рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року визнано неправомірним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16 лютого 2018 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва; зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняти до виконання виконавчий лист № 761/14537/15-ц, виданий 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

Скаржник вказав, що станом на час подання скарги, численні заяви АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до органу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження № 60640958 залишено без задоволення, а у відповідь на адвокатський запит повідомлено: «на виконання постанови Верховного Суду від 06 листопада 2019 року після відкриття виконавчого провадження № 60640958 було здійснено низку необхідних та передбачених законом виконавчих дій, спрямованих на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду у справі № 761/14537/15-ц, у тому числі й шляхом перерахування на депозитний рахунок відділу коштів в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» іншими відділами державної виконавчої служби; залишок коштів, що підлягає стягненню на користь стягувача, складає 55 308,41 грн., залишок виконавчого збору 4 931,67 грн.».

Додатково скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 січня 2021 року у справі № 910/17648/18 встановлено, що 17 листопада 2020 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63178355 про стягнення з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 40 319,99 грн. судового збору, оскільки цей борг в повному обсязі стягнуто на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби та перераховано на користь стягувача в рамках виконавчого провадження № 60640958, так як стягувач АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні № 60640958.

Також, скаржник зазначив, що з метою виконання рішення суду у справі № 761/14537/15-ц, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подано зміни № 16 до переліку (реєстру) вимог кредиторів банку, які затверджені рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 липня 2018 року № 1839, і таким чином, вимоги стягувача включені до восьмої черги кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В., просило задовольнити скаргу на дії державного виконавця.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року відмовлено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В., у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нову, про задоволення скарги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на наявність в державного виконавця обов`язку щодо закінчення виконавчого провадження у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку-боржника. Вказує, що судові рішення, боржником у яких виступає банк, який знаходиться в процедурі ліквідації, підлягають виконанню у спеціальному порядку, відмінному від встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

Також зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги правові позиції Верховного Суду, зокрема, викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 910/7983/17, від 27 червня 2018 року у справі № 761/35552/14, від 03 жовтня 2018 року у справі 487/3355/13-ц, від 09 лютого 2021 року у справі 381/622/17, від 28 вересня 2021 року у справі № 127/376/18, від 11 червня 2021 року у справі № 761/16124/15-ц та від 30 червня 2021 року у справі № 552/1811/15-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що відкриваючи виконавче провадження за виконавчим листом, державний виконавець діяв на виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Зазначає про правомірність відкриття державним виконавцем виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення коштів з банку, який перебуває в ліквідаційній процедурі, що підтверджується практикою Верховного Суду.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечив посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Просив, апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року залишити без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому, їх неявка, згідно з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлюючи ухвалу про відмову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15-ц, про те, що наявність норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з вказаним рішенням, розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», делеговано їй відповідні повноваження ліквідатора банку.

Судом також встановлено, що постановою Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року у справі № 761/14537/15-ц стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 109 976,50 грн.

Відповідний виконавчий лист виданий Шевченківським районним судом міста Києва 05 лютого 2018 року, пред`явлено стягувачем на виконання 13 лютого 2018 року, а 16 лютого 2018 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шереметом О.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, яким виконавчий лист повернуто стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації боржника АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За наслідками вирішення скарги стягувача на вказане рішення державного виконавця, постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15-ц визнано неправомірним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16 лютого 2018 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва, а також зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняти до виконання виконавчий лист № 761/14537/15-ц, виданий 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

На виконання вказаної постанови Верховного Суду, постановою від 21 листопада 2019 року, державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шереметом О.В. відкрито виконавче провадження № 60640958 про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 109 976,50 грн. за виконавчим листом, виданим Шевченківським районним судом міста Києва 05 лютого 2018 року у справі № 761/14537/15-ц.

На примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60640958 про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 боргу 109 976,50 грн. за виконавчим листом від 05 лютого 2018 року, у справі № 761/14537/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що на час подання скарги, вказаний виконавчий документ виконано частково, а саме, на виконання постанови Верховного Суду від 06 листопада 2019 року, після відкриття виконавчого провадження № 60640958 здійснено низку необхідних та передбачених законом виконавчих дій, спрямованих на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду, у тому числі, шляхом перерахування на депозитний рахунок відділу коштів в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» іншими відділами державної виконавчої служби.

Частину коштів стягнуто з боржника та перераховано стягувачу. Залишок коштів, що підлягає стягненню на час подання скарги - 55 308,41 грн., залишок виконавчого збору - 4 931,67 грн.

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 січня 2021 року у справі № 910/17648/18 встановлено, що 17 листопада 2020 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63178355 про стягнення з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 40 319,99 грн. судового збору, оскільки цей борг в повному обсязі стягнуто та перераховано стягувачу в рамках виконавчого провадження № 60640958, оскільки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні № 60640958.

За змістом ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує самій сутності права на справедливий суд (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

У Рішенні № 2-рп(ІІ)/2019 від 15 травня 2019 року Конституційний Суд України окремо наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні частиною другою статті 129-1 Конституції України; порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності дотримання державою принципу обов`язковості судових рішень. Так, зокрема, у рішеннях «Шмалько проти України», № 60750/00 від 20 липня 2004 року § 43; «Савицький проти України», № 38773/05 від 26 липня 2012 року § 147; «Глоба проти України», № 15729/07 від 05 липня 2012 року §§ 26-27; «Бурдов проти Росії», № 59498/00 від 07 травня 2002 року § 32 ЄСПЛ зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній з сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення, отже виконання рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи статті 6 Конвенції щодо права на справедливий суд («Ромашов проти України», № 67534/01 від 27 липня 2004 року § 42; «Дубенко проти України» № 74221/01 від 11 січня 2005 року §44; «Шаренок проти України», № 35087/02 від 22 лютого 2005 року § 25; «Горнсбі проти Греції», № 18357/91 від 19 березня 1997 року § 40; «Іммобільяре Саффі проти Італії», № 22774/93 від 28 липня 1999 року § 66).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання винесеного на його користь судового рішення становить втручання у право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04 від 15 жовтня 2009 року § 52).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці («Фуклєв проти України», № 71186/01 від 07 червня 2005 року, § 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття усіх необхідних заходів для того, щоб виконати остаточне рішення суду, та діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимог статті 6 Конвенції («Comingersoll S.A. проти Португалії», № 35382/97, 06 квітня 2000 року, § 23; «Глоба проти України», № 15729/07, 05 липня 2012 року, § 27).

У вказаних рішеннях ЄСПЛ також окремо наголосив на тому, що сама правова природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

У ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно урахував правовий висновок Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2019 року саме у цій справі № 761/14537/15-ц яким встановлено, що норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Зазначеною постановою Верховний Суд не тільки визнав неправомірним та скасував рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремета О.В. у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, а й зобов`язав відповідний орган державної виконавчої служби прийняти до виконання виконавчий лист у цій справі № 761/14537/15-ц, відкрити відповідне виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 квітня 2018 року у справі № 910/11908/16 та від 15 квітня 2020 року у справі № 761/24136/15-ц (щодо норми пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відкриваючи виконавче провадження за виконавчим листом, державний виконавець діяв в межах виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Судом першої інстанції також вірно зазначено про те, що судове рішення про стягнення коштів підлягає виконанню у чіткій і повній відповідності до його резолютивної частини, а саме, шляхом виплати коштів, а не шляхом акцептування в чергу кредиторів. Законодавство не містить норм, які б дозволяли боржникам виконувати судові рішення «шляхом акцептування в чергу кредиторів».

Колегія суддів погоджується із висновком суду про правомірність та законність дій державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В. у виконавчому провадженні № 60640958 та відсутності підстави для задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні докази, правильно встановлено обставини справи, постановлено законну та обґрунтовану ухвалу, відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 порушено питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 2 800 грн., понесених останнім у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу заявником надано:

- копію договору № 5302/21 від 30 березня 2021 року про надання правової допомоги, укладеної між ним та АО «Арсена Маринушкіна» (а.с. 163);

- копію додаткової угоди № 39 від 05 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 5302/21 від 30 березня 2021 року, якою визначено зміст правової допомоги та вартість оплати за її надання (а.с.164);

- детальний опис (акт) наданої правової допомоги від 08 грудня 2022 року (а.с. 164 зворот);

- копію квитанції щодо оплати послуг за надання правової допомоги у розмірі 2 800 грн. (а.с. 165).

За правилами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи критерії співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної роботи, необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі, колегія суддів вважає, що з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 2 800 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 2 800 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар