Справа № 278/967/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, відповідно до якої просить суд встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його матір`ю.

Мотивує свої вимоги тим, що він є сином ОСОБА_3 , після смерті якої, відкрилась спадщина на належне їй майно. При оформлені своїх спадкових прав нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини його з померлою.

У зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с. 32).

Представник заявника звернулась з клопотанням про витребування з відділу ЗАГС міста Ташкент Республіки Узбекистан дублікат свідоцтва про народження ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Ташкенті Республіки Узбекистан, відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної державами-членами СНД 22.01.1993 року в Мінску (а.с. 44).

Ухвалою суду від 05.07.2021 року клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Хомчук Віти Антонівни про направлення судового доручення в порядку ст. 498 ЦПК України задоволено; надіслано Центральному органу Республіки Узбекистан судове доручення щодо витребування з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану (або відповідної архівної установи такого відділу) міста Ташкент Республіки Узбекистан дубліката свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - місто Ташкент, Узбекистан; зупинено провадження по справі до надходження відповіді на судове доручення.

24.09.2021 року матеріали доручення були скеровані для виконання до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Житомирській області (а.с. 47).

Судом здійснено ряд запитів від 08.02.2022 року (а.с. 48), від 24.05.2022 року (а.с. 51), від 21.09.2022 року (а.с. 53) до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Житомирській області.

На зазначені запити Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надало ряд відповідей, у яких зазначено про те, що відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року (Республіка Узбекистан), листом № 11.2/09.2-08/1/12987 від 19.10.2021 року надіслано на адресу Міністерства юстиції України. Інформація про результати виконання зазначеного доручення на адресу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не надходила, у разі наявності такої невідкладно буде інформовано (а.с. 49, 52, 53).

Ухвалою суду від 16.12.2022 року (а.с. 56), враховуючи дотримання судом строків розгляду, суд поновив провадження у справі.

У судові засідання призначені 28.12.2022 року та 16.01.2023 року заявник або його представник не з`явились; про розгляд справи повідомлялись належним чином (а.с. 57, 59, 60).

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі «Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що заявник не вчиняє жодних дій, які б свідчили про його зацікавленість у розгляді справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особи стих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Частиною 3 стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 77 та 78 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно за ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги той факт, що станом на день розгляду справи витребувана інформація до суду з відповідного підрозділу Міністерства юстиції України не надійшла, враховуючи те, що заявник не вчиняє жодних дій, які б свідчили про його зацікавленість у розгляді справи суд вважає, що в заявлених вимогах ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 5, 10, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік