№ 207/1715/22
№ 2/207/91/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Пономаренко В.К.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Стрельник Н.М. звернулась до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в якому просить стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 183 (десять тисяч сто вісімдесят три) гривні 70 копійок; стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок; стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати, а саме: вартість експертного висновку в сумі 3 870,00 грн., сплата судового збору в сумі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., а всього на загальну суму 9 862 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що 28.12.2021 року о 15:40 годині ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «КІА OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Свободи, 74 у м. Кам`янське Дніпропетровської області на перехресті де встановлено круговий рух, позначений дорожнім знаком 4.10, не надала перевагу в русі транспортному засобу «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по колу, та скоїла зіткнення, у результаті чого автомобіль позивача ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження.

У цій дорожньо-транспортній пригоді Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2022 року ОСОБА_4 , було визнано винною, передбаченою ст. 124 КпАП України.

Внаслідок ДТІІ автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку позивачем було повідомлено ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА», страхова компанія відповідача.

Позивач неодноразово звертався до ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» з приводу виплати йому страхового відшкодування за завдану майнову шкоду, але до 19.08.2022 року виплати так здійснені і не були.

19 серпня 2022 роки ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 28 717 (двадцять вісім тисяч сімсот сімнадцять) грн. 45 коп.

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, у результаті скоєного відповідачкою ДТП, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 ..

Згідно Звіту № 07/02/22 вартість матеріального збитку складає 38 901,15 гри (тридцять вісім тисяч дев`ятсот одна гривня 15 копійок), що по курсу валют на дату оцінки складає 100,00 доларів США = 2 831,80 гривень.

Оскільки вина відповідачки щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, вартість матеріального збитку пошкодженим транспортного засобу позивача підтверджений вищезазначеним Звітом. Вважає, що саме з відповідачки підлягає стягненню сума вартості матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, на виконання робіт, необхідних для відновлення його пошкодженого автомобіля.

Також, вважає, що ОСОБА_4 повинна відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., з урахуванням нервового стресу, завданого йому внаслідок ДТП, що сталося з її вини, через що він зазнав душевних страждань при ДТП, пережив стрес, втратив час на спілкування з правоохоронними органами, обстеження автомобіля, його відновлення. А також так як позивач працює торговим представником і автомобіль це є невід`ємна частина його роботи, а через відсутність можливості користуватися автомобілем, він втратив можливість працювати та заробляти грошові кошти на утримання своєї сім`ї.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а саме, відносно заподіяння матеріальної шкоди відповідачем та її стягнення позивачем в розмірі 10 183,70 грн. Дійсно, 28 грудня 2021 року на пр. Свободи, 34 у м. Кам`янське сталася ДТП з участю транспортних засобів: «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_4 та «ДЕО» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_3 , в якій відповідач за рішенням суду визнана винною. Дійсно внаслідок цієї ДТП, обидва автомобілі отримали технічні пошкодження. Як видно із матеріалів справи, ДТП відбулася 28.12.2021 року. Відразу коли сталася ДТП, відповідач ОСОБА_4 зверталася до позивача ОСОБА_3 з пропозицією належного узгодження вирішення відшкодування шкоди як з її боку так і Страховика, на що ОСОБА_3 дав зрозуміти, що все одно спір буде вирішуватися в суді. Так, навіть з метою визначення розміру матеріальної шкоди позивач чомусь завчасно уклав договір з оцінювачем ФОП ОСОБА_5 ще до самих обставин ДТП 28.12.2021 року, що зазначено у Звіті про оцінку транспортного засобу «ДЕО» д.н.з. НОМЕР_2 № 07/02/22 складеного 07.02.2022 року, а саме в графі підставою проведення оцінки на 1 аркуші Звіту зазначено дослівно «Договір №02/02/22 від 02 лютого 2021 року». Крім того, вважають Звіт про оцінку транспортного засобу «ДЕО» д.н.з. НОМЕР_2 № 07/02/22 складеного 07.02.2022 року ФОП ОСОБА_5 сумнівним, неналежним доказом, з наступних підстав. Протокол огляду транспортного засобу, який є додатком до цього звіту, складений 02.02.2022 року. З його змісту вбачається, що ні відповідача ОСОБА_4 , ні навіть представника її страхової компанії ПРАТ СК «Саламандра» на цей огляд пошкодженого ТЗ за адресою: АДРЕСА_1 - ніхто не запрошував ніяким способом, цей огляд проведений таємно, приховано від відповідача, що саме по собі робить дані цього протоколу сумнівними, недостовірними, неналежними. На їх даних оцінювач не міг ґрунтувати свій висновок, що суперечить пункту 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України та фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, зареєстрованим у МЮУ 24.11.2003 за № 1074/8395, яка визначає, що «виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату». Тобто вже хоча б і за цими даними сам висновок є неналежним доказом. Втім, у цьому Звіті додатком до нього вказана фототаблиця автомобіля «ДЕО» д.н.з. НОМЕР_2 . Уважно ознайомившись із місцем проведення огляду оцінювачем по вул.Криворізьке шосе, 16 в м.Дніпро стає зрозумілим, що вказане місце не відповідає місцю знаходження автомобіля зазначеному в повідомленні про подію, яка має ознаки страхового випадку яка підписана 28.12.2021 року позивачем ОСОБА_3 та його представником адвокатом Стрельник Н.М., де місце знаходження пошкодженого автомобіля ДЕО вказано м.Кам`янське, вул.Подільська (номер будинку не вказано). Тобто, виходячи з різних адресів знаходження автомобіля ДЕО м.Дніпро (де оглядався оцінювачем) та м.Кам`янське (місце ДТП і зазначене його водієм у повідомлені про ДТП до страховика) не виключено його експлуатація і отримання технічних пошкоджень на автомобілі з урахуванням експлуатації значно більшими, об`ємнішими. Здається, що сторона відповідача явно перебільшує, ґрунтується лише на припущеннях. Втім, на підтвердження цього сторона відповідача додає суду фотографії з місця ДТП 28.12.2021 року для їх співставлення з фотографіями у Звіті оцінювача. Вказані непорозуміння привели сторону відповідача до ще більшого переконання в не об`єктивності проведеного огляду та складанні Звіту оцінювача щодо визначення вартості матеріального збитку автомобіля. Так, за ремонтною калькуляцією, яка додається до Звіту оцінки ТЗ, заміні підлягає правий поріг автомобіля ДЕО, вартість якого за ринковими цінами виробника була взята з сайту мережі інтернет ЖМ Маркет в розмірі 5562 грн. 32 коп., але не як автобіля «Део нубіра», а іншого автобіля «Лачетті». Перевіривши в мережі інтернет за пошуковими даними вартість нового порогу до автомобіля Део, нехай навіть Лачетті складає 1246 грн. Наступним непорозумінням в проведені Звіті оцінки ТЗ є питання в чому полягає необхідність зняття під час його проведення ремонтно-відновлювальних робіт ГБО, фар. Отже, оцінка та фіксація належним способом пошкоджень внаслідок ДТП 28.12.2021 року не проведена. Натомість пошкодження у Звіті та їх розмір ставляться позивачем у вину лише відповідачу ОСОБА_4 , а не належному їх відповідачу - ПАТ «СК «Саламандра», яка за обов`язком повинна в повному обсязі здійснити страхову виплату згідно Договору обов`язкового страхування передбаченого полісом №204699683 термін дії з 07.07.2021 по 07.07.2022. Відносно стягнення позивачем з відповідача моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн., з якою сторона відповідача також не погоджується. Як вказано в уточненій позовній заяві ОСОБА_3 зазнав нервового стресу, душевних страждань, втратив час на спілкування з правоохоронцями внаслідок вказаного ДТП та саме головне на відновлення автомобіля. В позовних вимогах зазначено, що позивач працює торговим представником і автомобіль є невід`ємною частиною його роботи і через відсутність автомобіля втратив можливість працювати і заробляти грошові кошти на утримання сім`ї. Так, позивач не обґрунтував в чому полягав і чи дійсно йому нанесений нервовий стрес, душевні страждання. Час витрачений на спілкування з правоохоронцями спростовується тим, що внаслідок ДТП це обов`язкова процесуальна дія для з`ясування обставин і притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУПАП. Про те, що позивач працює торговим представником і автомобіль є невід`ємною частиною його роботи є лише припущенням, оскільки ніяких доказів на підтвердження цього не додано до позову. Також слід зазначити про те, що позивач в черговий раз намагається ввести в оману суд повідомивши, що він втратив час на відновлення свого автомобіля, оскільки доказів про те, що його автомобіль відновлено (відремонтовано) ним не надано до позову. Зауважує про те, що позивач не надав страховику ПАТ СК Саламандра всіх необхідних документів для сплати йому страхового відшкодування, а тому страховик не міг здійснити належне передбачене законодавством повне нарахування та страхову виплату. А тому цей позов до відповідача ОСОБА_4 є, як мінімум, передчасним. Позивач зазначає, що страхова виплата від ПАТ «СК «Саламандра» йому була виплачена лише 19.08.2022 року в розмірі 28 717 грн. 45 коп., зазначаючи, що до цього неодноразово звертався до ПАТ «СК «Саламандра» з приводу здійснення страхової виплати. Отже, встановлено, що дана подія є страховим випадком та належним відповідачем по даній справі є ПАТ «СК «Саламандра». Порядок здійснення страхового відшкодування регулюється розділом III Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зважаючи на положення ст.36.2 Закону у подібних правовідносинах Верховний Суд вказав (постанова КГС у складі Верховного Суду від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17), у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Як вбачається з матеріалів позову, позивач підписав своє повідомлення страховику про настання страхового випадку 28.12.2021. Втім, чи подавав позивач крім повідомлення про ДТП інші документи страховику і коли саме, невідомо бо в наданих до суду додатку до позову та його уточненні таких даних немає зовсім. А те, що позивач не подавав страховику для нарахування страхового відшкодування матеріали Звіту про оцінку ТЗ лише дає підстави стверджувати, що позивач напевно сам вважає розрахований розмір матеріальної шкоди в цьому Звіті явно перебільшеним, не відповідаючим дійсному розміру матеріальної шкоди. Фактичне ж здійснення ремонту автомобіля позивач не здійснював, бо в наданих до суду додатку до позову та його уточнення таких даних не має. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 28.12.2021 року о 15:40 годині ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «КІА OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Свободи, 74 у м. Кам`янське Дніпропетровської області на перехресті де встановлено круговий рух, позначений дорожнім знаком 4.10, не надала перевагу в русі транспортному засобу «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по колу, та скоїла зіткнення, у результаті чого автомобіль позивача ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження.

Постановою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 25 лютого 2022 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили 09 березня 2022 року.

Згідно звіту ФОП « ОСОБА_5 » №07/02/22 від 07 лютого 2022 року сума матеріального збитку автомобіля «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 складає 38 901,15 грн..

19.08.2022 року страховою компанією ПрАТ «СК «Саламандра» ОСОБА_3 було сплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 28 717,45 грн..

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 28 717,45 грн.. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, яка могла бути завдана внаслідок експлуатації автомобіля «КІА OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 , у ПрАТ «СК «Саламандра».

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_4 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

За таких обставин, згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). ПрАТ «СК «Саламандра» несе відповідальність в межах, які встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та страховим полісом.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчинення нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суд приймає за основу Звіт про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 №07/02/22 від 07 лютого 2022 року, оскільки сторона відповідача не реалізувала свого права на подання до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи на спростування вищезазначеного звіту оцінювача.

Згідно Звіту про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 №07/02/22 від 07 лютого 2022 року сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля моделі «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 , складає 38 901 грн. (тридцять вісім тисяч дев`ятсот одна гривня 15 коп.) (а.с. 8-25).

ПрАТ «СК «Саламандра» здійснила виплату позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 28 717 (двадцять вісім тисяч сімсот сімнадцять гривень 45 копійок). За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану пошкодженням транспортного засобу в сумі 10 183 гривні 70 копійок.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то судом приймається до уваги, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач зазначає, що моральна шкода в даному випадку полягає у його душевних стражданнях через пошкодження його автомобіля, яким він протягом тривалого часу через це не міг користуватися, було порушено його нормальний спосіб життя.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5ст. 23 ЦК України).

Тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п.3 ч.2 ст.23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Згідно з п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001р., № 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП 28.12.2021 року, що сталося з вини відповідача, він дійсно зазнав душевних страждань, спричинених хвилюваннями, нервовим стресом, та вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом.

Таким чином, з урахуванням нервового стресу, завданого позивачеві при ДТП, втрати часу на спілкування з правоохоронними органами, звернення до страхової компанії, обстеження автомобіля, його відновлення, відсутності можливості користуватися авто, вимушених змін у життєвих стосунках позивача та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.. Така сума, на думку суду, є адекватною.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Стосовно відшкодування витрат на експертну оцінку транспортного засобу в розмірі 3 870,00 грн., то суд враховує, що згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивач для відновлення свого права зробив оцінку належного йому транспортного засобу за яку заплатив 3 870,00 грн.. Таким чином це витрати, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права, а тому і ці витрати суд стягує з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1, п.п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин 4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Судом встановлено, що 05 липня 2022 року між адвокатом Стрельник Наталією Миколаївною та ОСОБА_3 укладено Договір №05/07/22 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат Стрельник Н.М. на підставі усного чи письмового звернення клієнта приймає зобов`язання з надання юридичної допомоги, перелік якої наведено у п.п.1,2, 3 Договору, вартість яких зазначена в договорі. Також, матеріали справи містять Додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги за №05/07/22 від 05.07.2022 року та Акт виконаних робіт на виконання договору про надання правничої допомоги від 06.07.2022 року про сплату послуг адвоката Стрельник Н.М. на суму 5 000,00 грн.. А отже відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд також вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 992 грн. 40коп..

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 11, 22, 23, 611, 988, 1166, 1187, 1167, 1194 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 183 (десять тисяч сто вісімдесят три) гривні 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати, а саме: вартість експертного висновку в сумі 3 870,00 грн., сплата судового збору в сумі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., а всього на загальну суму 9 862 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 10 лютого 2023 року.

Головуючий суддя Л.О.Бистрова