Справа № 161/7117/14-ц
Провадження № 4-с/161/15/23

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Мельник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на бездіяльність Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Луцький відділ ВДВС у Луцькому районі) та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Луцькому відділі ВДВС у Луцькому районі перебували виконавчі провадження ВП № 47306631 та №57870112 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду №161/7117/14-ц від 20.03.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №125/08-Ж/02 від 14.08.2008 року в розмірі 25324,14 дол. США, що станом на 20.03.2014 року еквівалентно за курсом НБУ 251159,76 грн. та заборгованості по комісії в розмірі 3534,58 грн., заборгованості по неустойці в розмірі 1149,18 грн. та стягнення судового збору в розмірі 1279,22 грн. з кожного.

Вказує, що в ході здійснення вищезазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем 07.12.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої на все її майно накладено арешт.

Зазначає, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі провадження були завершені 19.04.2017 року та 23.04.2020 року відповідно. Однак, на даний час, постанова про арешт майна боржника від 07.12.2018 року не скасована, а на її запит до Луцького відділу ВДВС у Луцькому районі, отримала відповідь про відсутність підстав для зняття арешту з майна, оскільки, встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений арешт не виявилось можливим у зв`язку з його відсутністю в автоматизованій системі виконавчих проваджень.

Вважає такі дії державного виконавця протиправними, оскільки, останній не здійснює виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, чим підтверджує відсутність з боку держави майнових претензій до боржника, а також відсутність ініціативи стягувача у повторному пред`явленні виконавчого документу до виконання.

На підставі наведеного, просить суд, зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт нерухомого майна (запис про обтяження 29664608), зареєстрований 26 грудня 2018 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі постанови серія (номер) 57870112 від 07 грудня 2018 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2022 року відкрито провадження у справі.

До судового засідання представник скаржника подав заяву про розгляд скарги у його відсутності. Вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник суб`єкта оскарження до судового засідання подав заяву в якій просить суд відмовити в задоволенні скарги.

Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін по наявних матеріалах справи.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на виконанні у на виконанні у Луцькому відділі ВДВС у Луцькому районі перебували виконавчі провадження ВП № 47306631 та №57870112 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду №161/7117/14-ц від 20.03.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №125/08-Ж/02 від 14.08.2008 року в розмірі 25324,14 дол. США, що станом на 20.03.2014 року еквівалентно за курсом НБУ 251159,76 грн. та заборгованості по комісії в розмірі 3534,58 грн., заборгованості по неустойці в розмірі 1149,18 грн. та стягнення судового збору в розмірі 1279,22 грн. з кожного (а.с. 14).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 29664608 від 26.12.2018 року на майно ОСОБА_4 накладено арешт. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: 57870112, виданий 07.12.2018 року, видавник: старший державний виконавець Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бубренко Л.М., вид обтяження: арешт нерухомого майна (а.с. 8).

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження АСВП №47306631 та АСВП №57870112 завершені 19.04.2017 та 23.04.2020 відповідно, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 14).

Із матеріалів справи також вбачається, що на даний час, арешт майна боржника не скасований, запис про обтяження нерухомого майна продовжує існувати (а.с. 8-12).

Згідно відповіді на адвокатський запит №48818 від 03.11.2022 року, скаржника було повідомлено, що на нерухоме майно ОСОБА_4 також накладено арешт на підставі постанови №б/н від 05.05.2010 року, номер запису обтяження 9796135, згідно даних АСВП, становити в межах якого виконавчого провадження був накладений даний арешт не виявилось можливим у зв`язку із його відсутністю в системі, та наданий час будь-які виконавчі провадження станом на 28.09.2022 року у відділі не перебували та не перебувають (а.с. 14).

Частинами 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Однак, з даного приводу слід зазначити наступне.

Закінчення виконавчого провадження так само як і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Слід зауважити, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Зокрема, арешт майна боржника, право на застосування якого надано державним виконавцем, є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові №817/928/17 від 27.03.2020 року).

В даному випадку, слід зазначити, що з моменту повернення виконавчих листів (19.04.2017 року та 23.04.2020 року), виданих стягувачу протягом тривалого часу повторно не пред`являлися до виконання, що свідчить про відсутність спору між сторонами.

Відтак, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вчинив усіх дій, визначених даним Законом.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та про необхідність її задоволення.

На підставі ст.ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 447, 450 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт нерухомого майна (запис про обтяження 29664608), зареєстрований 26 грудня 2018 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника серія та номер: 57870112 від 07 грудня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасники справи:

Скаржник ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суб`єкт оскарження Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27 а;

Повний текст ухвали складено 03 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.