ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/3824/21 Номер провадження 22-ц/814/1533/23Головуючий у 1-й інстанції Гомада В.А. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Дряниці Ю.В..,

суддів Пилипчук Л.І., Хіль Л.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кальченко Юлії Олександрівни на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 .

З 23 квітня 2021 року сторони разом не проживають. З моменту народження доньки відповідач майже не приймав участь в її утриманні та в утриманні позивача, яка не має можливості працювати, адже доглядає за дитиною. Дитина перебуває на диспансерному обліку у невролога та кардіолога, що спричинено проблемами зі здоров`ям, які виникли після народження.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 4000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини, також аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною з років та понесені додаткові витрати на лікування та утримання дитини у розмірі 3091,45 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 23.06.2021 і до повноліття дитини

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн, щомісяця, починаючи з 23.06.2021 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 3 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на лікування та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3091, 45 грн. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення оскаржив відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в часті стягнення на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн, щомісяця, починаючи з 23.06.2021 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 3 років, та стягнення на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на лікування та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3091,45 грн., і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково, стягнувши на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 23.06.2021 і до повноліття дитини.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що місцевим судом не повно досліджені обставини, що мають значення для справи.

Зокрема посилається на те, що місцевим судом не взято до уваги, що у відповідача на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, допомогу яким відповідач надає добровільно, а також відповідач здійснює оплату навчання сина від першого шлюбу та утримує непрацездатну матір-пенсіонерку. Також вважає помилковим висновок суду про можливість відповідача сплачувати аліменти та додаткові витрати у заявленому позивачем розмірі.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що 11.09.2020 сторони зареєстрували шлюбу. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після припинення сторонами шлюбних відносин донька проживає з позивачкою.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на утримання доньки, позивачки та додаткових витрат, місцевий суд встановив, що відповідач має задовільний стан здоров`я, інших зобов`язань фінансового характеру за виконавчими листами не несе та взмозі сплачувати аліменти, про що він сам не заперечував, а отже суд дійшов висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (статі 180, 181 СК України).

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У доводах апеляційної скарги відповідач вказує, що він має інші фінансові зобов`язання, зокрема він надає фінансову допомогу двом неповнолітнім дітям від попереднього шлюбу, здійснює оплату навчання сина від першого шлюбу та утримує непрацездатну матір-пенсіонерку, а отже не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання позивача та дитини у заявленому розмірі.

Зазначені доводи не заслуговують на увагу суду, з огляду на наступне.

У висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 та від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 зазначено, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції з урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів (зокрема, з урахуванням віку, стану здоров`я, матеріального становища платника аліментів), потреб дитини даного віку, встановивши, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, відповідно має прибуток та можливість сплачувати аліменти, з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім того, як вірно встановлено місцевим судом, дитина потребує додаткових витрат через її стан здоров`я, а саме витрат на лікування, що підтверджується медичними довідками.

При цьому, оскільки дитина, має право на достатній рівень матеріального забезпечення, батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою.

Зазначене відповідає висновку зробленому у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц.

Відповідачем не надано доказів незадовільного стану здоров`я та матеріального становища.

Надані відповідачем копії квитанцій про оплату навчання сина ОСОБА_4 в Українській інженерно-педагогічній академії не можуть бути прийняті судом як належний доказ здійснення оплати саме відповідачем, оскільки платником вказано саме ОСОБА_4 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що відповідач надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері, колегія суддів не бере до уваги, оскільки з наданих на підтвердження вказаних доводів чеків на плату ліків не вбачається чи дійсно вони були придбані відповідачем, чи були ці ліки призначенні матері відповідача, та необхідні для її лікування.

Надані на підтвердження вищевказаних доводів відповідача квитанції щодо оплати житлово-комунальних послуг жодним чином не доводять про здійснення такої оплати саме відповідачем, оскільки платниками у вказаних квитанціях вказана мати відповідача ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини колегія суддів також не бере до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаної статті слідує, що доведення потреби матеріальної допомоги дружини, не є обов`язковим.

Враховуючи стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , та те, що вона потребує додаткового піклування та додаткових витрат для проведення лікування колегія суддів вважає висновок місцевого суду про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини та в частині стягнення додаткових витрат на лікування та утримання дитини вірним.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші, наведені в апеляційній скарзі, доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кальченко Юлії Олександрівни- залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

Л.М. Хіль