Справа № 638/7575/22
Провадження № 2/638/1982/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувшиу відкритому судовому засіданнів залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2022 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернувся ОСОБА_3 з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2021 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 аліменти у розмірі 8000 грн щомісячно, починаючи з 09.06.2021 до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати на утримання малолітньої дитини у розмірі 3000 щомісячно та аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1500 грн. Всього сума стягнення з позивача складає 12500 грн щомісячно. На теперішній час у позивача не має можливості сплачувати аліменти та додаткові витрати у розмірі 12500 грн, оскільки майновий стан погіршився. Позивач офіційно працевлаштований у ПП «Промтранссоюз» та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 10 000 грн, тобто отримує низький мінливий дохід, а отриманих коштів ледь вистачає на забезпечення своєї сім`ї, на купівлю їжі, продуктів першої необхідності, сплату комунальних послуг. У період воєнних дій у м. Харкові позивач був вимушений покинути своє місто та виїхати до м. Києва. Позивач був вимушений закрити ФОП, від якого отримував дохід. Будь- якого іншого доходу не має, тому позивач вважає, що , враховуючи скрутне матеріальне становище, є всі підстави для зменшення розміру аліментів. Окрім того позивач зазначає, що враховуючи його розмір заробітної плати, відрахування з неї 50% на погашення заборгованості аліментів на дитину, введення на території України воєнного стану, відсутність можливості отримувати більший дохід, зростання цін на продукти харчування та товари першої необхідності - всі ці обставини призвели до виникнення у позивача заборгованість за комунальні послуги, електроенергію, водопостачання, розподіл (доставку) природнього газу та за спожитий газ. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі фактично позбавляє позивача засобів існування. Стан здоров`я та матеріального становище сина ОСОБА_5 задовільний, дитина забезпечена усім необхідним, мешкає у належних умовах, харчується добре, належним чином одягнений, будь-які нарікання на неналежний стан здоров`я чи зовнішній вигляді спільного сина з боку представників виховних та медичних закладів відсутні. На період військових дій ОСОБА_4 разом з сином виїхала до Германії, проживання сина в цій країні дає можливість доступу до безкоштовного медичного лікування, соціальної допомоги, гуманітарної допомоги. У зв`язку з чим позивач просить зменшити розмір аліментів з 8000 грн до 3000 грн щомісяця, змінити розмір додаткових витрат з 3000 грн до 500 грн щомісяця.

03.03.2023 представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подано відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що на момент звернення позивача до суду з цим позовом, спільна дитина сторін досяг трирічного віку, а тому аліменти на утримання відповідача ОСОБА_4 , які були стягнути до досягнення дитиною трьох років стягненню вже не підлягають, починаючи з 08.08.2022. відповідач перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 09.08.2022. Матеріальний стан платника аліментів можливо оцінити тільки у сукупності всіх джерел доходів, наявності у власності рухомого і нерухомого майна, рахунків у банках, заробітної плати, інших прибутків, а також і розміром витрат, які платник аліментів здійснює. Припинення ФОП ОСОБА_3 , само по собі не свідчить про погіршення матеріального становища позивача, оскільки не виключає отримання ним доходів та прибутків з інших джерел. ОСОБА_3 міг отримувати дохід не тільки за місцем роботи у ПП «Промтрансоюз», а й від інших юридичних осіб, що було встановлено у рішенні суду, яким стягнуто аліменти. Відповідач також міг отримувати допомогу як тимчасово переміщена особа, дохід з укладання договорів оренди належних йому на прав власності автомобілів Кіа, вантажного автомобіля Рено, вантажного автомобіля Даф, від здачі в оренду належного йому на праві власності житла - квартири АДРЕСА_1 . Позивач міг отримувати доходи від депозитів, виконання разових робіт. Позивач ОСОБА_3 завжди здійснював ремонт автомобільного транспорту, для чого використовує шість гаражних боксів, є директором ТОВ «Євротранспоставка», директором ПП «Промтранссоюз», де отримує постійних дохід від здійснення перевезень. До звітів форми ОК-7 та ОК-5 з реєстру застрахованих осіб ПФУ про індивідуальні відомості про застраховану особу та податкової декларації про доходи ФОП ОСОБА_3 за 2022 слід віднестися критично, оскільки зазначені у них дані є очевидно неспіввісними із витратами, які несе ОСОБА_3 , із його рівнем життя, тобто свідчить і про наявність інших доходів позивача, не пов`язаних із отриманням ним тієї заробітної плати за основним місцем роботи, а тому такий показник як заробітна плата не може прийматись судом як об`єктивний рівень доходу відповідача. позивач ОСОБА_3 має декілька місць роботи, володіє рухомим та нерухомим майном, отримує інші доходи та має достатній матеріальний стан для сплати аліментів у розмірі 8000 грн та 3000 грн додаткових витрат на утримання сина. У зв`язку з чим представник відповідача просила відмовити у задоволені позову.

13.03.2023 представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подано відповідь на відзив , у якому зазначено, що матеріальний стан позивача змінився з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів та додаткових витрат. Позивач частково сплачував аіліменти на утримання сина. 23.02.2023 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, про відкриття якого позивач дізнався випадково. Загальна заборгованість за виконавчим провадженням становить 272 574,84 грн. 03.03.2023 позивач сплатив 83100 грн у рахунок погашення заборгованості, але залишок заборгованості залишився у розмірі 172 474,84 грн. На даний час у позивача відсутні кошти для остаточного погашення заборгованості, у зв`язку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про надання розстрочки виконання рішення. У зв`язку з блокуванням рахунків ОСОБА_3 подальше виконання рішення суду та діяльність позивача ускладнена. Аліменти, які сплачує позивач значно перевищують розмір прожиткового мінімуму. Окрім того, позивач позбавлений можливості побачити сина, оскільки відповідач перешкоджає у цьому, що підтверджується зверненням ОСОБА_3 , до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позивач тільки утримує сина, однак не має можливості брати участь у вихованні, спілкуванні з сином, ОСОБА_3 також не відомо місце перебування сина достовірно. Позивач не має достеменну інформацію про використання відповідачем сплачених ним аліментів саме на утримання сина. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, зменшивши аліменти та додаткові витрати.

20.03.2023 представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що аргументи позивача, які викладені у відповіді на відзив та у запереченнях на заяву не спростовують ті обставини, на які відповідач посилається у своєму відзиві. ОСОБА_3 вказує, що матеріальний стан позивача можливо оцінити у сукупності всіх джерел доходів, наявності у власності рухомого і нерухомого майна, рахунків у банках, заробітної плати, інших прибутків, а також і розміром витрат, які платник аліментів здійснює. Позивачем не спростовано ті факти та обставини, які встановлені рішенням суду щодо зареєстрованого права власності на автомобілі, квартири, отже в цій частині матеріальний стан позивача є незмінним. Позивачем не спростовано і тих обставин, встановлених рішенням суду, що ОСОБА_3 , є директором ТОВ «Євротранспоставка», директором ПП «Промтранссоюз», де і отримує постійний дохід. Подані докази позивача свідчать про часткове виконання рішення суду про стягнення аліментів, в той же час не відображають повної картини витрат, які ОСОБА_3 , здійснював протягом періоду з 01.01.2022 по 01.03.2023. Позивачем не надано інформацію про перелік рахунків позивача ОСОБА_3 в установах банків, в тому числі і депозитах. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.

Позивач ОСОБА_3 у судове засіданні не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси в суді.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси в суді.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2021 у справі №638/8943/21 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн щомісячно, починаючи з 09 червня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі) грн щомісячно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн щомісячно, починаючи з 09 червня 2021 року та до досягнення дитиною трьох років.

Рішення набрало законної сили 25.10.2022. На підставі зазначеного рішення позивачем отримано виконавчі листи та пред`явлені до виконання. При цьому, на час розгляду зазначеної справи, аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1500 грн не стягуються, оскільки рішенням суду було визначено період стягнення аліментів з 09.06.2021 до досягнення дитиною трьох років. Дитина сторін - ОСОБА_5 , досяг трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 27 Конвенції Організації об`єднаних націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 8,9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім"ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_3 , як на підставу зменшення розміру аліментів та додаткових витрат, які стягуються на дитину, зазначає, що його матеріальний стан змінився, погіршився.

Як вбачається з рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2021, яким було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на дитину, при задоволені позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 8000 грн та додаткових витрат у розмірі 3000 грн судом було враховано, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підпиємцем, директором ПП «Промтранссоюз» та директором ТОВ «Євротранспоставка». Окрім того, ОСОБА_3 є власником транспортних засобів, а саме автомобіля KIA SPORTAG, вантажного автомобіля RENAULT MAGNUM 480, вантажного автомобіля DAF FT XF 105.510.

Зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин.

По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо).

По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними.

По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».

На підтвердження погіршення матеріального стану ОСОБА_3 надано витяг з Системи YouControl - онлайн-сервіс перевірки компаній, з якого вбачається, що ОСОБА_3 припинив діяльність як фізична особа- підприємець з 01.06.2022. Форму ОК-7 та форму ОК-5 Пенсійного фонду України, де у звітному році 2022 за жовтень - грудень відображено, що ОСОБА_3 , мав фактичний заробіток/дохід у розмірі 0 грн (а.с. 8-10, 12-13,14-16).

Разом з тим, ОСОБА_3 не надано доказів того, що він не є директором ПП «Промтранссоюз», директором ТОВ «Євротранспоставка», не отримує дохід від різних юридичних осіб та не володіє на праві власності транспортними засобами, тобто позивачем хоча і доведено, що його матеріальний стан змінився, проте не доведено, що на момент звернення до суду з позовом про зменшення аліментів та на момент розгляду справи істотно змінився його матеріальний стан.

Окрім того, позивачем не надано витягів, довідок з банківських установ, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках ОСОБА_3 .

В позовній заяві позивачем зазначено, що із початком військової агресії позивач вимушений був виїхати з м. Харкова до м. Києва. В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 підтверджено, що статус «внутрішньо переміщена особа» ОСОБА_3 не отримував, окрім того представник позивача вказала, що грошову допомогу від держави та іноземних держав Усенко В.С., не оформляв, оскільки вважав це принизливим.

Аналізуючи зазначене, можна дійти висновку, що матеріальний стан ОСОБА_3 не надто змінився, оскільки ОСОБА_3 будучи фактично внутрішньо переміщеною особою не потребував грошової допомоги. Окрім того, переміщення від бойових дій з м. Харкова до м. Києва та проживання саме у м. Києві вочевидь від людини вимагає значних коштів (винайняти житло, купівля продуктів харчування, транспорт), з урахуванням того, що ОСОБА_3 не користувався будь-якими пільгами, які передбачені для внутрішньо переміщених осіб.

Окрім того, не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача, що матеріальне становище дитини задовільне, дитина забезпечена усім необхідним, мешкає у належних умовах, добре харчується, оскільки це є обов`язком батьків забезпечити дитині належне проживання, виховання та харчування, а не підставою для зменшення аліментів.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 з дитиною виїхали до Германії та проживання в цій країні дає можливість доступу до безкоштовного медичного лікування, соціальної допомоги, гуманітарної допомоги, також не можуть бути прийняті судом як підстава зменшення аліментів, оскільки батьки не можуть перекладати свій обов`язок утримання дитини на державу, а тим більше на іноземну державу, яка забезпечила прихисток громадянам України, які через військову агресію потребували захисту.

Посилання позивача на прожитковий мінімум, який встановлено ЗУ «Про Державний бюджет», також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом, при ухвалені рішення про стягнення аліментів та додаткових витрат, норми ЗУ «Про Державний бюджет» були враховані.

Окрім того, рішення суду, яким стягнуто аліменти та додаткові витрати було оскаржене ОСОБА_3 , постановою Харківського апеляційного суду залишено без змін, тобто апеляційним судом було надано оцінку доводам сторін, зокрема і доводам ОСОБА_3 , який оскаржував рішення, разом з тим, через два місця, після набрання рішенням законної сили, ОСОБА_3 звертається до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які визначені рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі і достовірні докази того, що в ОСОБА_3 , після присудження судовим рішенням аліментів, істотно зменшився дохід (заробіток), що він став непрацездатним, хворіє, перебуває на обліку в центрі зайнятості у пошуку роботи.

Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач припинив свою діяльність як ФОП, при цьому будучи директором ще двох підприємств, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення прав дитини та суперечитиме її інтересам.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 7, 180, 182, 192 СК України, ЗУ "Про охорону дитинства" суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів - відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.03.2023.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_3 .

Суддя - І.В. Семіряд