БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/28/23
Справа № 356/432/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретаря Стрижак В.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому в приміщенні Березанського міського суду Київської області заяву судді Лялика Романа Михайловича про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 року головуючим суддею визначено суддю Березанського міського суду Київської області Лялика Р.М.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 03.11.2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам, закріпленим в ст. 175, 177 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків вказаної заяви не більше 10 (десяти) днів з дня отримання копії ухвали.

30.11.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.02.2023 року винесено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Березанського міського нотаріального округу Лялик Оксани Василівни копії договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 2018 року, оформленого на ОСОБА_2 разом з копією нотаріально завіреної згоди ОСОБА_1 на укладення даного правочину.

15.02.2023 року суддя Лялик Р.М. заявив самовідвід у зазначеній цивільній справі, обґрунтовуючи його тим, що оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з приводу якого виник спір між сторонами по справі, посвідчений приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Лялик Оксаною Василівною, з якою він перебуває у шлюбі, а тому у відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 39 ЦПК України, вважає за неможливе брати участь у розгляді вказаної вище цивільної справи.

Розглянувши заяву про самовідвід, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про його обґрунтованість.

Частиною 1 статті 40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи, за ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи в судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно з ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Пунктом п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Так, право на подання заяви про самовідвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відтак, вказані вище обставини в своїй сукупності можуть створити в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді даного позову, а відтак - в майбутньому стати причиною сумнівів в справедливості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий розгляд справи стосовно неї незалежним та безстороннім судом.

У зв`язку з викладеним, з метою уникнення створення об`єктивних підстав вважати про можливу упередженість суду, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 36, 39-40, 41, 259, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Лялика Романа Михайловича про самовідвід у цивільній справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Справу № 356/432/22, провадження № 2/356/28/23 передати до канцелярії Березанського міського суду Київської області для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Р. М. Лялик