Ухвала

06 березня 2023 року

місто Київ

справа № 757/2278/14-ц

провадження № 61-1085ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційних проваджень за касаційними скаргами ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 , та ОСОБА_3

на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2014 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивачів

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

(далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») у січні 2014 року звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , у якому просило стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року № ML003/323/2007 у розмірі 69 586, 81 дол. США, що еквівалентно 556 207, 37 грн, та пені у розмірі 80 465, 69 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням від 02 червня 2014 року Печерський районний суд міста Києва задовольнив позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 69 586, 81 дол США, що за курсом Національного банку України станом на 08 січня 2014 року еквівалентно 556 207, 69 грн.

Стягнув солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пеню у розмірі 80 465, 69 грн.

Здійснив розподіл судових витрат.

Постановою від 21 грудня 2022 року Київський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_3 , заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2014 року скасував, ухвалив нове рішення.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року

№ ML-003/323/2007 у розмірі 69 586, 81 дол. США та пеню у розмірі 80 465, 69 грн.

Солідарно стягнув із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року № ML-003/323/2007 у розмірі 69 586, 81 дол. США та пеню у розмірі 80 465, 69 грн у межах вартості успадкованого майна.

Здійснив розподіл судових витрат.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 20 січня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направили до Верховного Суду касаційні скарги, у яких просять скасувати заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2014 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 27 січня 2023 року Верховний Суд залишив касаційні скарги без руху та надав заявникам строк для усунення їх недоліків.

Заявники 10 лютого 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направили до Верховного Суду клопотання про усунення недоліків касаційних скарг разом із доказами доплати судового збору та виправленими редакціями касаційних скарг із зазначенням виключних випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційних скарг, Верховний Суд встановив, що касаційні скарги містять визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявники зазначили, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначили те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 200/20991/14-ц, щодо нарахування відсотків за користування кредитом у випадку прострочення виконання боржником грошового зобов`язання;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, щодо тлумачення частини четвертої статті 559 ЦК України;

- (3) суди першої та апеляційної інстанцій не врахували обставини, які мають значення для вирішення справи;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення, тому не існує підстав вважати, що розмір заборгованості заявників розраховано позивачем правильно;

- (5) суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів у справі № 757/2278/14-ц та у задоволенні клопотання про проведення судової економічної експертизи.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявники зазначили ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, у пункті 3 частини третьої що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

Щодо виняткових обставин відкриття касаційного провадження у малозначній справі

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Оскільки ціна позову у цій справі становить 636 673, 06 грн, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України це є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тож касаційне провадження у цій справі може бути відкрите Верховним Судом лише у разі встановлення виключних обставин, передбачених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційні скарги містять обґрунтування того, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявники зазначають, що справа має виняткове значення для них, оскільки за оскаржуваними судовими рішення стягнуто велику за розмірами суму грошових кошті у доларах США, еквівалент яких у гривні на момент подання касаційної скарги істотно перевищує (більше ніж у 4, 5 рази) еквівалент станом на момент розгляду справи судом першої інстанції.

Також заявники зазначили, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Це зумовлено тим, що у судах першої інстанції наявна значна кількість справ, що виникли із аналогічних правовідносин (щодо дослідження первинних документів, які підтверджую наявність кредитної заборгованості та без наявності яких суд не може встановити розміру дійсної заборгованості), проте, на думку заявників, рішення судів першої інстанції є протилежними та такими, що свідчать про неоднакове застосування норм матеріального права. Заявники у касаційних скаргах зазначили, що у справі № 757/2278/14-ц суди не могли правильно визначити суму заборгованості, оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надало суду розрахунку заборгованості з детальним описом її складових, а без такого розрахунку, на переконання заявника, суд не міг визначити розміру заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Додатково зазначили, що з цього правового питання немає узгодженої судової практики Верховного Суду за результатами розгляду справ за аналогічних правовідносин, зокрема, висновки Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 14 червня 2018 року у справі № 364/737/17, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.

Така ситуація зумовлює необхідність формування єдиної судової практики та однозначного трактування норм матеріального права, що є підставою для відкриття касаційного провадження у справі з підстав, визначних підпункті «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 757/172/16-ц (провадження № 14-475цс18).

Однакове застосування закону забезпечує його загальнообов`язковість, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдине застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Оцінивши наведені аргументи, Верховний Суд вирішив дати їм правову оцінку під час перегляду справи по суті, тож вирішив відкрити за поданими скаргами касаційне провадження у цій справі.

Інші доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у касаційних скаргах, що судові рішення можуть бути оскаржені у касаційному порядку, оскільки справа № 757/2278/14-ц має виняткове значення для них, адже може істотно вплинути на їх моральний та психічний стан, Верховний Суд відхиляє, оскільки вони не мають правового значення для вирішення наведеного процесуального рішення.

IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 22 лютого 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направили до Верховного Суду клопотання, у яких просять зупинити виконання заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2014 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року.

Клопотання обґрунтовували тим, що вірогідно після завершення апеляційного перегляду справи будуть відкриті виконавчі провадження, спрямовані на примусове виконання судового рішення, що може призвести до порушення прав заявників, а у випадку задоволення їх касаційних скарг до потреби вирішення питання повороту виконання рішення.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної та беззаперечної потреби у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Враховуючи те, що заявники не навели обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішень судів першої та апеляційної інстанцій, не підтвердили ризики настання негативних наслідків для них, не надали докази відкриття виконавчого провадження, клопотання задоволенню не підлягають. У таких висновках визначальними є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду виконані, касаційні скарги подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України, Суд зробив висновок, що є підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Суд не встановив наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційних скарг без руху, повернення касаційних скарг чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційні провадження у справі.

Витребувати із Печерського районного суду міста Києва цивільну справу № 757/2278/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , про стягнення коштів.

У задоволенні клопотань ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зупинення виконання заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2014 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційних скарг та доданих до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак