КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/508/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1391/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ДАР», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «ДАР» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Ковбеля М.М.,-

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом.

Позивач просила стягнути з ФГ «ДАР» матеріальну шкоду в розмірі 382 966 грн 58 коп., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, 3% річних та інфляційне збільшення боргу в розмірі 11 577 грн 41 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 3 000 грн, витрати на евакуатор в розмірі 600 грн, витрати на аварійне транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2 910 грн, та витрати пов`язані з прокатом автомобіля та його обслуговування в розмірі 1 095 грн 59 коп., а всього 452 149 грн 58 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 листопада 2020 року на а/д Київ-Одеса 42 км + 830 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Камаз» 55102, н.з. НОМЕР_1 з причіпом н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Volkswagen T-ROC», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність власника «Камаз» 55102, н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», поліс АР/7194095 (ліміт відповідальності 130 000 грн, франшиза 1 500 грн).

Відповідно до звіту № 70/91.11.20 від 29 листопада 2020 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику «Volkswagen T-ROC», н.з. НОМЕР_3 складає 511 466 грн 58 коп.

Позивачем були понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 000 грн, витрати на евакуатор в розмірі 600 грн, витрати на аварійне транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2 910 грн, та витрати пов`язані з прокатом автомобіля та його обслуговування в розмірі 1 095 грн 59 коп. Також позивачу заподіяно моральну шкоду

ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило страхове відшкодування у розмірі 128 500 грн 00 коп.

Враховуючи, що водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення під час виконання своїх трудових обов`язків, працюючи водієм у ФГ «ДАР», останнє є відповідальною особою по відшкодуванню збитків.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Фермерського господарства «ДАР» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 390 572 грн 17 коп. та 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 395 572 грн 17 коп.

Стягнуто з Фермерського господарства «ДАР» на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 3 956 грн 00 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ФГ «ДАР» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник ФГ «ДАР» вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_1 та її представник проти апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що за шкоду завдану позивачу повинна відповідати юридична особа (відповідач), на балансі якої перебуває ТЗ «Камаз», д.н.з. НОМЕР_2 , та яка є роботодавцем ОСОБА_2 , який на момент ДТП керував вказаним транспортним засобом.

Стягуючи з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок ДТП було пошкоджено власність позивача, засіб пересування, який нею використовувався щоденно в інтересах своєї сім`ї, у зв`язку з чим позивач та члени її сім`ї були тривалий час позбавлені можливості вести звичний спосіб життя, були суттєво порушені їх життєві плани, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту транспортного засобу вимагало значних додаткових зусиль та часу. Визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції керувався ст.ст. 23, 1167, 1172 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для їх стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується.

Встановлено, що 06 листопада 2020 року на а/д М05 Київ-Одеса 42 км + 830 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Камаз» 55102, н.з. НОМЕР_1 з причіпом н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Volkswagen T-ROC», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Власником автомобіля «Volkswagen T-ROC», н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Транспортний засіб «Камаз» 55102, н.з. НОМЕР_1 з причіпом н.з. НОМЕР_2 належить ФГ «ДАР».

Згідно постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника «Камаз» н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників на земних транспортних засобів № АР/7194095. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн, франшиза 1 500 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 128 500 грн, що підтверджується витягом із банківського додатку про зарахування.

Відповідно до Звіту № 70/91.11.20 від 29 листопада 2020 року матеріальний збиток, завданий власникові «Volkswagen T-ROC», н.з. НОМЕР_3 в результаті його пошкодження складає 511 466 грн 58 коп.

Згідно акту виконаних робіт № 11/20-ЕР та квитанції № 11/20-ЕР ОСОБА_1 сплачено 2 910 грн 00 коп. за аварійне транспортування автомобіля«Volkswagen T-ROC», н.з. НОМЕР_5 з Б.Церква-42 км + 380 м. а/д М05-Київ-Одеса-Київ, вул. Ревуцького, 19/1.

Згідно акту виконаних робіт та квитанції № 279754 ОСОБА_1 сплачено 600 грн за транспортні послуги (евакуатор).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 70/91.11.20 від 29 листопада 2020 року за складання звіту № 70/91.11.20 про оцінку КТЗ ОСОБА_1 сплачено 3 000 грн 00 коп.

1 095 грн 59 коп. ОСОБА_1 витрачено на прокат автомобіля та паливо, що підтверджується договором про прокат автомобіля № 1317 від 22 листопада 2020 року, квитанцією № 613717 від 22 листопада 2020 року та чеком # від 23 листопада 2020 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення під час виконання своїх трудових обов`язків, працюючи водієм у ФГ «ДАР», відтак ФГ «ДАР» є відповідальною особою по відшкодуванню збитків, завданих позивачу. Позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 382 966 грн 58 коп. Також витрати за результатами оцінки пошкодженого ТЗ у розмірі 3 000 грн, витрати на аварійне транспортування автомобіля (з місця ДТП до місця проживання позивача) у розмірі 2 910 грн та евакуатор (перевезення пошкодженого автомобіля від місця проживання до станції технічного обслуговування) 600 грн. Внаслідок ДТП позивач була позбавлена можливості експлуатувати свій транспортний засіб, тому була вимушена нести витрати пов`язані з прокатом автомобіля, який їй був необхідний у власних цілях з 22 листопада 2020 року до 23 листопада 2020 року. Позивач зазнала душевних та психологічних страждань та переживань, у зв`язку із пошкодженням її майна, порушився нормальний ритм життя через неможливість користуватися своїм автомобілем.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Положеннями статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Матеріали справи містять відповідь ФГ «ДАР» від 29 січня 2021 року № 4, якою повідомлено, що станом на 06 листопада 2020 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ФГ «ДАР».

Згідно виписки з наказу № 10 від 06 квітня 2020 року, прийнято на роботу на посаду водія ОСОБА_2 і закріплено за ним автомобіль Камаз-55102, д.н.з. НОМЕР_1 причіп НОМЕР_6 з 06 квітня 2020 року.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з пошкодженням транспортних засобів та, відповідно, завданням матеріальних збитків, передбачає виникнення обов`язку по відшкодуванню шкоди заподіяної винуватцем ДТП саме у ФГ «ДАР».

Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 06 листопада 2020 року (п`ятниця) близько 17 год 45 хв., використовував службовий автомобіль у позаробочий час та не під час виконання службових обов`язків, матеріали справи не містять.

Надані до відзиву на позовну заяву документи, колегія суддів оцінює критично.

Так, заява ОСОБА_2 від 03 листопада 2020 року не містить реєстраційного вхідного штаму ФГ «ДАР». Виписка з наказу № 13а від 04 квітня 2020 року не містить у верхньому лівому куті штампу ФГ «ДАР» із зазначенням ідентифікаційного коду та адресою.

Колегія суддів бере до уваги, що матеріали справи містять відповідь Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України № 2800-050102-8/4553, згідно якої, станом на 19 січня 2022 року в реєстрі застрахованих осіб наявна інформація про перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ФГ «ДАР» у листопаді 2020 року протягом 30 календарних днів. Інформація про перебування запитуваної особи у відпустці без збереження заробітної плати у листопаді 2020 року до реєстру застрахованих осіб не надходила.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, провадження № 14-497цс18, зроблено висновок, що аналізуючи норми статей 1172 та 1187 ЦК України можна дійти висновку, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з ФГ «ДАР» слід стягнути різницю між фактичним розміром завданої шкоди (511 466 грн 58 коп.) і сумою страхового відшкодування (128 500 грн 00 коп.) в розмірі 382 966 грн 58 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 000 грн, витрати на евакуатор в розмірі 600 грн, витрати на аварійне транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2 910 грн, та витрати пов`язані з прокатом автомобіля та його обслуговування в розмірі 1 095 грн 59 коп., та 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 395 572 грн 17 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково не застосував положення ч. 2 ст. 1166 ЦК України, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не доведено належними та достатніми доказами, що шкода завдана не з їх вини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 28 вересня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «ДАР» залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко