Справа № 135/165/23
Провадження № 2-о/135/10/23
У Х В А Л А
іменем України
15.02.2023 року м.Ладижин

Cуддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрова С.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Клименко Ірина Федорівна, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Клименко Ірина Федорівна, звернулась до Ладижинського міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту юридичного факту. В заяві ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт, а саме що ОСОБА_1 постійно проживала разом із батьком ОСОБА_2 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, мала спільний побут і взаємні права й обов`язки з батьком ОСОБА_2 .
Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення,

вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження №61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження №61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19 (провадження №61-14968св20).
Встановлення факту спільного проживання з батьком ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно заявникові з метою отримання соціально-економічних пільг та гарантій, передбачених чинним законодавством України для членів сім`ї загиблих (померлих) військовослужбовців, зокрема, для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України ««Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 13 цього Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

На виконання пункту 13 Порядку в апараті Міністерства оборони України утворена Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, які приймають до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членам родин загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил України, та приймає рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги.

З долучених до заяви документів встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) батька ОСОБА_2 .
Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняте рішення про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 з мотивів неможливості з наданих документів встановити право заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги.

Таким чином, встановлення юридичного факту, про який просить заявник, породжує правовий наслідок, оскільки цей факт може впливати на призначення і виплату їй одноразової грошової допомоги як члену сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця. Отримання цієї допомоги заявником можливо лише після встановлення такого юридичного факту і шляхом вирішення в судовому порядку питання щодо належності до членів сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця на день його смерті.

Тому суд приходить до висновку, що встановлення юридичного факту заявнику необхідно для отримання грошової допомоги, у зв`язку з чим у заявника фактично виник спір із Міністерством оборони України з приводу права на отримання одноразової грошової допомоги через недоведеність статусу члена сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця.
При цьому, з долучених заявником документів вбачається, що Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, як спеціально уповноважений суб`єкт, який готує висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, заперечує проти права ОСОБА_1 на отримання цієї допомоги, що свідчить про наявність між сторонами спору про право.
Отже, встановлення факту спільного проживання заявника однієї сім`єю із померлим (загиблим) військовослужбовцем заявнику необхідно для подальшого вирішення правового спору, зокрема, отримання коштів одноразової грошової допомоги та права на її отримання, у зв`язку з чим у заявника фактично виник спір з органом, який призначає та виплачує таку допомогу, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 листопада 2020 року у справі №140/2178/15-ц (провадження №61-9869св20), ухвалі від 02 травня 2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22).
Крім того, з долучених до заяви документів вбачається, що юридичний факт, який просить встановити заявник ОСОБА_1 , стосується прав та законних інтересів дружини загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 на отримання одноразової грошової допомоги, що виключає можливість встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження.
Приймаючи до уваги те, що з поданої до суду заяви вбачається спір про право, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту необхідно відмовити, роз`яснивши заявникові право на звернення з позовом в загальному порядку з дотриманням правил підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ч.4 ст.315, ст.ст. 260, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Клименко Ірина Федорівна, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення юридичного факту - відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до суду з позовом в загальному порядку з дотриманням правил підсудності.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ладижинського міського суду
Вінницької області С.О. Нікандрова