Справа № 182/65/23
Провадження № 2-о/0182/18/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06.01.2023 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення стосовно фактичного проживання особи за певною адресою у певний проміжок часу однією сім`єю зі спадкодавцем , -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення стосовно фактичного проживання особи за певною адресою у певний проміжок часу однією сім`єю зі спадкодавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , подавши заяву до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення стосовно фактичного проживання особи за певною адресою у певний проміжок часу однією сім`єю зі спадкодавцем, в якості сторін по справі зазначає позивача, відповідача та третю особу. При цьому, ОСОБА_1 подає до суду не позовну заяву, як того вимагає чинне законодавство, а заяву в рамках окремого провадження з посиланням на норми та статті цивільно-процесуального законодавства України.

Крім цього, в обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з якими, починаючи з січня 2007 року, вона проживала за однією адресою, оскільки вони постійно потребували стороннього догляду. На сьогоднішній день її батьки померли, при цьому, вона продовжує проживати в належному їм житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, зазначає, що після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , її мати ОСОБА_4 звернулась з заявою до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, на підставі якої була заведена спадкова справа після смерті її чоловіка ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати ОСОБА_4 померла. Тому, оскільки за життя матері вона відмовилась від спадщини, а після смерті батьків продовжує мешкати в належному житловому будинку, то є такою, що спадщину прийняла фактично. 20 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою від 01 червня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що факт її проживання з батьками не підтверджено, а також у зв`язку з тим, що нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Таким чином, на підставі викладеного, вона змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що вона разом зі своїм батьком ОСОБА_3 , починаючи з січня 2007 року, по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя, розглянувши матеріали, приходить до наступного.

Так, згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Так, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з викладених обставин та вимог, на які посилається ОСОБА_1 , підставою для звернення до суду з даною заявою стала відсутність належних доказів, які підтвердили той факт, що в період з січня 2007 року по день смерті ОСОБА_3 10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона разом з ним проживала за однією адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, у відповідності до постанови № 380/02-22 від 01 червня 2021 року, виданою Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину фактично було відмовлено, на підставі ст.1270 ЦК України, та містилось посилання на ст.1269 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав разом з спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадини.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Крім цього, суддя вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п.3 ч.2 ст.44 ЦПК передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст.44 ЦПК).

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, ОСОБА_1 18 листопада 2022 року вже зверталась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з аналогічною заявою. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року їй було відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено її право на звернення до суду з даними вимогами в позовному провадженні на загальних підставах. Попри це, ОСОБА_1 03 січня 2023 року, проігнорувавши вимоги закону, повторно звернулась до суду з аналогічною заявою та аналогічними вимогами, змінивши лише суб`єктний склад учасників, хоча заяву оформила та подала знову в рамках окремого позовного провадження, що судом розцінюється як зловживання процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також те, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, стосовно фактичного проживання особи за певною адресою у певний проміжок часу однією сім`єю зі спадкодавцем та доданих до неї матеріалів вбачається спір про право, суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у даній справі та роз`яснює її право звернутися до суду з позовом в загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258-259, 293, 294, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення стосовно фактичного проживання особи за певною адресою у певний проміжок часу однією сім`єю з спадкодавцем.

Повторно роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення до суду з даними вимогами в позовному провадженні на загальних підставах.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал