Дата документу 07.03.2023 Справа № 335/297/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/297/22 Головуючий у І інстанції: Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/807/574/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до голови Запорізької обласної ради Жук Олени Юріївни, Запорізької обласної ради про визнання протиправними та скасування розпорядження № 7-р від 05 лютого 2021 року «Про проведення перевірки діяльності Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Запорізької обласної ради Жук О.Ю., Запорізької обласної ради про визнання протиправними та скасування розпорядження № 7-р від 05 лютого 2021 року «Про проведення перевірки діяльності Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що розпорядженням Голови Запорізької обласної ради Жук Олени Юріївни № 7-р від 05.02.2021 «Про проведення перевірки діяльності Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради» вирішено провести перевірку діяльності Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради» за період з 01.09.2020 по 01.02.2021 з питань дотримання умов контракту (трудового контракту (трудового договору) з його директором - ОСОБА_1 , а також створити комісію з перевірки діяльності Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради». На думку позивача, Запорізька обласна рада порушила порядок прийняття цього розпорядження, не дотримавши вимог чинного законодавства, Зазначав, що воно прийнято поза межами повноважень Голови Запорізької обласної ради.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року задоволено клопотання представника Запорізької обласної ради та зупинено провадження у цій справі до припинення перебування позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що подальший розгляд справи можливий, навіть за його відсутності в судових засіданнях, вважає, що зупинення провадження у справі не є доцільним, оскільки скаржник має представника, який приймає участь в судових засіданнях, володіє обставинами справи та здійснює правовий захист порушених прав скаржника.

На думку ОСОБА_1 , зупинення провадження у цій справі порушує його право на справедливий суд і розгляд його справи упродовж розумного строку. Крім того скаржник зазначає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для зупинення провадження.

У відзивах на апеляційну скаргуголова Запорізької обласної ради Жук О.Ю. та Запорізька обласна рада заперечують проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , просять залишити її без задоволення, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року залишити без змін.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що

ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України, то існують обставини відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи, наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому суд вважав за необхідне провадження у справі зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Судом встановлено, що у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Запорізької обласної ради Жук О.Ю., Запорізької обласної ради про визнання протиправними та скасування розпорядження № 7-р від 05 лютого 2021 року «Про проведення перевірки діяльності Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради.

У клопотанні про зупинення провадження у справі від 05 грудня 2022 року Запорізька обласна рада зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 16 вересня 2022 року, на підтвердження чого долучено копію довідки від 04 жовтня 2022 року.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що долучена до клопотання довідка не підтверджує переведення військової частини, у якій проходить службу ОСОБА_1 , на воєнний стан та виконання нею бойових завдань у зоні бойових дій.

Крім того слід зазначити, що зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України передбачено саме для захисту прав та інтересів, перш за все, військовослужбовця, проте сам ОСОБА_1 до суду з таким клопотанням не звертався та заперечує проти нього, зазначаючи про те, що він має можливість ефективного використання своїх процесуальних прав через представника.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених трудових прав, зупинення провадження у цій справі порушує його право на справедливий суд і розгляд цієї справи упродовж розумного строку, передбаченого ч. 2 ст. 210 ЦПК України.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Отже, зупинення справдження у справі без згоди позивача з формальних підстав матиме наслідком порушення права особи на справедливий судовий розгляд, гарантоване параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Однак, суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є помилковим, таким, що не відповідає процесуальним вимогам та суперечить принципу доступності до судового захисту, тому згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, ухвалу слід скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанціїдля продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: