Ухвала

30 січня 2023 року

м. Київ

справа № 754/14404/18-ц

провадження № 61-10455св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Желепи О. В., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви і рішень судів попередніх інстанцій

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» (далі - ТОВ «Компанія Севеко») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15 січня 2015 року у справі № 214/9128/14-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Севеко» 2 379 000,00 грн та судові витрати у розмірі 3 654,00 грн.

07 листопада 2016 року на виконання вказаного рішення суду у справі № 2/214/1180/15 Саксаганським районним судом м. Кривий Рігвиданий виконавчий лист, за яким 24 січня 2017 року державним виконавцем ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі ухвали Верховного Суду України від 18 січня 2017 року державним виконавцем 21 квітня 2017 року прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження № 53271236.

Постановою Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року залишено в силі ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року.

18 січня 2018 року державним виконавцем прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження з виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг.

Відповідно довідки державного виконавця станом на 23 серпня 2018 року борг відповідачем не погашався.

Позов ТОВ «Торговий дім «Севеко» до ОСОБА_1 поданий щодо отримання нею у період із 07 грудня 2009 року по 26 вересня 2011 року без достатньої правової підстави від товариства грошових коштів у загальній сумі 2 379 000,00 грн, які були перераховані на банківські рахунки ОСОБА_1 на підставі договорів про поворотну фінансову допомогу, які між сторонами фактично не укладались.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15 січня 2015 року встановлені обставини про те, що 04 липня 2014 року ТОВ «Торговий дім «Севеко» направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання письмову вимогу у семиденний строк від дня пред`явлення такої вимоги перерахувати на поточний рахунок товариства грошові кошти у сумі 2 379 000,00 грн, проте ця вимога не була вручена відповідачу та повернулась відправнику за закінченням строку зберігання, що вважається належним чином повідомленням ОСОБА_1 ,, оскільки відповідач ухилилася від отримання вказаної вимоги.

14 серпня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» складений фіскальний чек, відповідно якого лист (вимога) ОСОБА_1 не отримана і повернута, тому строк повернення коштів обчислюється з 21 серпня 2014 року.

08 листопада 2016 року між ТОВ «Компанія Севеко», як новим кредитором, та ТОВ «Торговий дім «Севеко», як первісним кредитором, укладений договір № 0811-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги за зобов`язаннями з безпідставного набуття, збереження майна між первісним кредитором і боржником ОСОБА_1 щодо сплати нею грошових коштів у сумі 2 382 654,00 грн, у тому числі коштів, набутих за рахунок первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000,00 грн, а також судових витрат у сумі 3 654,00 грн.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання судового рішення про стягнення заборгованості, а також стягнення трьох відсотків річних та встановленого індексу інфляції.

Із 21 серпня 2014 року до 03 жовтня 2018 року минуло 1 504 дні, у зв`язку з чим відповідно до статті 625 ЦК України через порушення ОСОБА_1 грошового зобов`язання 3 % від суми боргу 2 379 000,00 грн становить 294 083,49 грн, а інфляційне збільшення за вказаний період становить 2 612 142,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просило стягнути з відповідачки 2 906 225,49 грн, що включають інфляційне нарахування боргу у розмірі 2 612 142,00 грн, три відсотки річних - 294 083,49 грн та судовий збір - 43 593,38 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року у складі судді Виниченко Л. М. позов ТОВ «Компанія Севеко» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» інфляційне нарахування боргу розмірі 2 035 064,65 грн, три відсотки річних - 293 692,44 грн та судовий збір - 34 931,36 грн, а всього на загальну суму 2 363 688,45 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у складі колегії суддів Сержанюка А. С., Коцюрби О. П., Лівінського С. В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» три відсотки річних у розмірі 142 349,00 грн, інфляційні втрати - 636 503,87 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Вимоги заяви обґрунтовувала тим, що встановлений факт недійсності договору про відступлення права вимоги від 08 листопада 2016 року № 0811-16 та Додаткової угоди від 22 лютого 2017 року № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 0811-16 є нововиявленою обставиною, про що їй стало відомо 26 травня 2022 року.

Так, постановою Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі № 19/5009/1481/11 визнано недійсним договір про відступлення права вимоги та додаткової угоди до нього ТОВ «Компанія Севеко» не мала правових підстав вимагати стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, оскільки не набула прав кредитора по відношенню до останньої внаслідок недійсності правочину з моменту його вчинення, який став підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року залишено в силі.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції виходив із того, щооскільки договір про відступлення права вимоги від 08 листопада 2016 року № 0811-16 та Додаткова угода від 22 лютого 2017 року № 1 до договору про відступлення права вимоги № 0811-16, на підставі яких постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Севеко» стягнуто заборгованість, визнані недійсними постановою Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 908/1730/18, тобто вказаної постанови, як доказу, станом на час вирішення справи апеляційним судом не існувало, а отже, вказана постанова є новим доказом у справі та підставою для касаційного оскарження судового рішення, а не нововиявленою обставиною з огляду на те, що нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Таким чином, обставини, на які посилається заявник, як на підставу для перегляду судового рішення, не є нововиявленими обставинами з огляду на те, що неподання стороною доказу, про який їй було не відомо та який підтверджує відповідні обставини не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У жовтні 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У касаційній скарзі зазначає про те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17, у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суд від 03 серпня 2018 року у справі № 19/5009/1481/11, у постановах Верховного Суду від 02 липня 2018 року у справі № 922/3388/15, від 13 березня 2019 року у справі № 914/2427/16, від 12 листопада 2020 року у справі № 910/23892/16, у яких зазначено, що встановлений рішенням суду в іншій справі факт недійсності правочину є нововиявленою обставиною; також не враховано, правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 233/3516/18-ц, у якій зазначено, що відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові.

У грудні 2022 року ТОВ «Компанія «Севеко» подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що у справі, що переглядається, обставиною, яка змінилася необхідно вважати необхідність здійснення правонаступництва у справі з ТОВ «Компанія Севеко» на ТОВ «Торговий дім «Севеко». Постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року як доказу, станом на час вирішення справи апеляційним судом не існувало, а отже, постанова є новим доказом у справі та підставою для касаційного оскарження судового рішення, а не нововиявленою обставиною з огляду на те, що нова обставина, що заявилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Крім того, в межах справи № 214/9128/14-ц ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 05 жовтня 2022 року змінено стягувана ТОВ «Компанія Севеко» на ТОВ «Торговий дім Севеко» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року у цивільній справі № 214/9128/14.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2022 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

07 грудня 2022 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

У зв`язку з відрядженням судді Усика Г. І. до Вищої ради правосуддя, Розпорядженням від 24 січня 2023 року № 107/0/226-23 про призначення повторного автоматизованого розподілу справи, справу передано судді-доповідачу Ступак О. В.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року за нововиявленими обставинами, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року призначити досудового розгляду на 08 лютого 2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний