ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/1047/20

провадження № 22-ц/4809/449/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Ковальова Олена Олегівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2022 у складі головуючої судді Шевченко І.М.

УСТАНОВИВ:

13.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Ковальова Олена Олегівна, в якому просив визнати недійсним правочин - договір довічного утримання №257, укладений 01.08.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ковальовою О.О.

20.12.2022 відповідачем ОСОБА_2 подано клопотання про призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, з посиланням на те, що на судом першої інстанції допитані експерти, які надали висновок посмертної судово-психіатричної експертизи № 267 від 16.07.2021 КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня».

Вважає висновок лікарів таким, що винесений з порушенням п. 14 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим наказом МОН № 865 від 08.05.2028, тобто без скликання та проведення нарад з іншими експертами, не вивчені покази свідків та матеріали справи і вказаний висновок викликає сумніви у його правильності та легітимності.

Зокрема, експерти посилаються на дані консультативного огляду лікаря психіатра від 01.07.2019, та зазначають, що за результатами огляду ОСОБА_3 був поставлений діагноз: «Дементний синдром без психотичних порушень», рекомендовано: мемокс (по схемі), тігуксал 25 мг н/н. Вивченням консультативного висновку від 11.09.2018 року встановлено, що за результатами огляду ОСОБА_3 їй було встановлено діагноз «Дементний синдром без психотичних порушень» та рекомендовано: мемокс (по схемі) однак в іншій дозі - труксал 12,5 мг н/н, що також свідчить про те, що її стан не був тяжким. В матеріалах експертизи експерти посилаються на дані попередніх лікувань ОСОБА_3 у 2013, 2014, 2015 та 2018 роках де у неї діагностувався атеросклеротичний кардіосклероз, чи мають ці захворювання відношення до її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Експерти посилаються на те, що ОСОБА_3 за життя була двічі оглянута лікарем психіатром психоневрологічного диспансерного відділення 11.09.2018 року та 01.07.2019 року. Під час огляду у неї було встановлено наявність тяжкого хронічного психічного розладу в вигляді дементного синтрому та призначено амбулаторне лікування, але експерти не вказують саме під час якого огляду - 11.09.2018 року чи 01.07.2019 року було виявлено тяжке психічне захворювання, а в самих консультативних висновках взагалі нічого не говориться про тяжкість захворювання. Навпаки, під час огляду 11.09.2018 вказується, що госпіталізація ОСОБА_3 не потрібна.

Під час проведення дослідження експертами не були взяті до уваги покази свідків, які в судових засіданнях дали пояснення, що ОСОБА_3 все життя перебувала в доброму розумовому стані.

Пояснення експертів зводиться до того, що покази свідків не узгоджуються з медичною документацією, а тому не беруться до уваги.

Вважає, що під час проведення посмертної судово-психіатричної експертизи покази свідків мають обов`язково досліджуватися, братися до уваги та у разі їх відхилення має бути надано обґрунтування, так як всім відомо, що одне і теж захворювання у різних людей протікає по різному, має різну тяжкість хвороби та різні її прояви, тощо. Такий недолік під час проведення посмертної експертизи свідчить про її неповноту, необгрунтованість та викликає сумніви у її правильності.

Під час проведення дослідження експертами не враховано та не дано оцінки тому, що за період з літа 2018 року по весну 2019 року, ОСОБА_3 щонайменше тричі була на особистому прийомі у нотаріуса Ковальової О., де останньою визначено про належний стан свого здоров`я та повне усвідомлення значення своїх дій вказаної особи.

Ухилення експертів під час проведення посмертної експертизи від аналізу цих обставин свідчить про її неповноту, необґрунтованість та викликає сумніви у її правильності. Під час судового засідання вивчались матеріали цивільної справи № 405/5971/19, з яких вбачається, що влітку 2019 року, коли ОСОБА_2 під тиском родичів ОСОБА_3 змушена була подати до Ленінського районного суду м. Кіровограда позов про розірвання даного договору довічного утримання, то ОСОБА_3 , яка була відповідачем у тій справі, 13.09.2019 надала до суду відзив на позов, в якому чітко висловлювала свою позицію, що психічні розлади у неї відсутні, вказала, що хворіє на 4 стадію раку, однак повністю усвідомлює значення своїх дій та потребує лише допомоги у побуті.

Висновок судово-психіатричного експерта № 267 від 16.07.2021 повністю суперечить матеріалам справи, свідчить про його необ`єктивність, необґрунтованість цього висновку та викликає сумніви у його правильності. Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити клопотання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2022 у цій справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу (а.с.188-192 т.2), на вирішення якої поставлено питання:

1.Чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хронічним або стійким психічним захворюванням (розладом) на момент укладення нею договору довічного утримання від 01.08.2018 року, якщо страждала то яким саме захворюванням (розладом), з якого часу, чи зверталась за медичною допомогою до КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» та яким був ступінь тяжкості даного захворювання (розладу) на момент укладення даного договору?

2. З урахуванням індивідуально-психологічних властивостей ОСОБА_3 , а також поставленого їй діагнозу, чи може психічне захворювання ОСОБА_3 тягнути неможливість останньою усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними?

3. Чи могла ОСОБА_3 , 01.08.2018 року під час укладення договору довічного утримання усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними?

Проведення експертизи доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 103а), попередижено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 405/1047/20 (провадження 2/405/168/20), матеріали цивільної справи № 405/5971/19 (провадження № 2/405/824/19) та медичну документацію щодо хворої ОСОБА_3 .

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Призначаючи у справі експертизу, суд першої інстанції врахував пояснення представника відповідача про те, що під час проведення експертизи № 267 від 16.07.2021 року було порушено п.14 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом МОЗ № 865 від 08.05.2018 року, зокрема, особа, яка була призначена провідним експертом - ОСОБА_4 , не забезпечила скликання та проведення нарад з іншими експертами - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких мала ознайомити з матеріалами, що надійшли на дослідження.

Суд зазначив, що існують сумніви в об`єктивності наданого раніше висновку судово-психіатричної експертизи,тому єпідстави для призначення повторної судово-психіатричної експертизи в іншій експертній установі.

Представник позивача адвокат Данилюк Н. В. подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що матеріали справи містять висновок судово-психіатричної експертизи № 267 від 16.07.2021, виконаний експертами Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» - Тарасенком О. І., Кухарєвим О. С., ОСОБА_4 .

Представник відповідача у своєму клопотанні про призначення повторної посмертної судово-психіатричної скспертизи вважає, що допущені у експертному висновку суперечності свідчать про його необ`єктивність та викликають сумніви у його правильності.

За клопотанням представника позивача адвоката Данилюк Н.В. було викликано в судове засідання керівника СПЕ комісії Тарасенка О. І. та експертів: Кухарєва О. С., Григор`єву І. В. Експерти ОСОБА_6 та ОСОБА_4 роз`яснили в судовому засіданні свій висновок, а експерт Тарасенко О. І. надав до суду письмові пояснення. Зокрема, провідний судово-психіатричний експерт ОСОБА_4 відповіла на всі питання суду та учасників справи, роз`яснила всі питання, що лягли в основу клопотання відповідача про необхідність проведення повторної судово-психіатричної експертизи, повністю підтримала висновок СПЕ №267 від 16.07.2021, пояснила, що висновок був зроблений на підставі аналізу всіх наявних медичних документів померлої ОСОБА_7 з урахуванням показів свідків, проте перевага надавалася медичним документам. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 пояснив, що матеріали справи особисто він не вивчав, підписав експертний висновок з доповіді ОСОБА_4 , ті невідповідності, що мають місце у медичних документах справи та у висновку експертизи, не мають значення для суті викладених висновків.

Суд, призначаючи повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, послався на порушення п. 14 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом МОЗ № 865 від 08.05.2018, яке полягає в тому, що особа, яка була призначена провідним експертом - ОСОБА_4 , не забезпечила скликання та проведення нарад з іншими експертами - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Проте, не обґрунтував, чому це порушення можна вважати істотним, як воно призвело до обмеження прав осіб та яким чином це порушення вплинуло на обґрунтованість експертного висновку чи викликало сумніви в його правильності.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає ухвалу суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача адвокат Данилюк Н. В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника відповідача адвоката Холоденко Р. В., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін з таких підстав.

За умовами договору довічного утримання (догляду) №257 від 01.08.2018, який оспорюється, ОСОБА_3 передає житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, земельну ділянку для садівництва ОСОБА_2 , остання в свою чергу зобов`язується довічно повністю утримувати відчужувача майна ( а.с.110-113 т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16 т.1).

Відповідно висновку судово-психіатричного експерта № 267 від 16.07.2021 року, складеного експертами КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» (а.с.40-42 т.2), померла ОСОБА_3 страждала на тяжкий, хронічний психічний розлад у формі атеросклеротичної деменції протягом декількох років. Діагноз атеросклеротична деменція унеможливлює її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час укладання договору довічного утримання і вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним договору довічного утримання № 257 від 01.08.2018, посилається на те, що його померла сестра ОСОБА_3 на момент укладення спірного договору перебувала у стані, в якому не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, на підтвердження чого надано висновок судово-психіатричного експерта № 267 від 16.07.2021, складений експертами КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» (а.с.40-42 т.2).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

За частиною першою статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України).

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Зазначеними процесуальними нормами передбачено, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У частині першій статті 105 ЦПК України зазначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, у тому числі, психічний стан особи.

Згідно зі статтею 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Встановлення та перевірка обставин, що мають юридичне значення для вирішення справи та підлягають дослідженню в суді за змістом та формою, допомагають суду досягти об`єктивності при доказуванні, додержуватись принципів рівних можливостей у процесі, забезпечення змагальності в доведенні дійсного стану фактів та захисту прав і свобод.

Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта №267 від 16.07.2021, складеного експертами КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» (а.с.40-42 т.2), ОСОБА_3 страждала на тяжкий, хронічний психічний розлад у формі атеросклеротичної деменції протягом декількох років. Діагноз атеросклеротична деменція унеможливлює її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час укладання договору довічного утримання і вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Експерти послались на дані медичної картки про лікування ОСОБА_3 в 3-й міській лікарні в період з 09.03.2007 по 22.03.2007, хоча на розгляд експертизи ставилося питання про стан ОСОБА_3 на момент укладання договору довічного утримання від 01.08.2018. Крім того, експерти посилались на дані консультативного огляду лікаря психіатра від 11.09.2018, та зазначали, що за результатами огляду ОСОБА_3 був поставлений діагноз: «Дементний сіндром», рекомендовано: трускал 12.5 мг н/н, мемокс 1т х 2 р. відповідно до консультативного висновку від 11.09.2018 встановлено, що за результатами огляду ОСОБА_3 було встановлено діагноз «Атерослеротична деменція. Показань для госпіталізації в КЗ «КОПЛ» не має. Рекомендовано: галоперидол 5 мг 1 раз на день (обід), мемонтил по 1 т. 2 р. в день (2 місяці). За результатами огляду ОСОБА_3 лікар зробив висновок, що вона не має показань для госпіталізації. В той же час у висновку експертизи вказано, що ОСОБА_3 на момент укладання договору - 01.08.2018 страждала на тяжкий, хронічний психічний розлад та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В матеріалах експертизи експерти послались на дані консультативного огляду лікаря психіатра від 01.07.2019 року, та зазначили, що за результатами огляду ОСОБА_3 був поставлений діагноз: «Дементний сіндром без психотичних порушень», рекомендовано: мемокс (по схемі), труксал 25 мг н/н. Як вбачається з консультативного висновку від 11.09.2018 встановлено, що за результатами огляду ОСОБА_3 їй було встановлено діагноз «Дементний сіндром без психотичних порушень» та рекомендовано: мемокс (по схемі) однак в іншій дозі - труксал 12,5 мг н/н.

Також експерти посилались на дані попередніх лікувань ОСОБА_3 за 2013, 2014, 2015 та 2018 роках, коли в останньої діагностували атеросклеротичний кардіосклероз, і на те, що вона за життя була двічі оглянута лікарем психіатром психоневрологічного диспансерного відділення 11.09.2018 та 01.07.2019 і під час огляду у неї було встановлено наявність тяжкого хронічного психічного розладу у вигляді дементного синтрому та призначено амбулаторне лікування, але експертами не зазначено, під час якого саме огляду, а у висновках не зазначено про тяжкість захворювання. За наслідками огляду від 11.09.2019 вказано, що госпіталізація ОСОБА_3 не потрібна.

Поряд з цим, допитаний судом першої інстанції експерт ОСОБА_6 в судовому засіданні 18.07.2022 пояснив, що матеріали справи він не вивчав, всі матеріали справи вивчала експерт ОСОБА_4 , а він лише підписав експертний висновок з її доповіді. Також пояснив, що ті невідповідності, що є у медичних документах справи та у висновку експертизи, не мають значення для суті викладених висновків. Покази свідків, тощо не вивчалися та не бралися до уваги (а.с.159-160 т.2).

Експерт ОСОБА_4 суду пояснила (а.с.170 т.2), що всі неточності, які є у експертному висновку, не мають значення для надання висновку, матеріали справи вона вивчала, оскільки була доповідачем у справі, та доповідала колегам, покази свідків не брались до уваги, бо приорітетними є медичні документи, які їй були надані. Деменція хронічне, стале, невиліковне захворювання і воно було діагностовано у ОСОБА_3 .

Експерт ОСОБА_5 подав до Ленінського районного суду м. Кіровограда письмові повідомлення (а.с.173 т. 2 зв. ст.), згідно яких ним особисто матеріали справи, що були надані на дослідження, не вивчалися, а дослідження проводилося експертами ОСОБА_8 та Григорєвою, він лише своїм підписом щось «засвідчив».

Суд першої інстанції, врахувавши письмові пояснення експерта ОСОБА_5 , пояснення інших експертів, які брали участь у проведенні судової психіатричної посмертної експертизи, характер спірних правовідносин, вказав про сумніви в об`єктивності попереднього висновку експертизи і дійшов правильного висновку, що складений експертами КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» висновок судово-психіатричної експертизи № 267 від 16.07.2021, є таким, що викликає сумніви в його правильності, тому з метою повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, належної перевірки доводів позивача та заперечень відповідача факту, що ОСОБА_3 саме у момент укладення спірного правочину не усвідомлювала значення своїх дій, що потребує спеціальних знань, наявні підстави для призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи та зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

В оскарженій ухвалі суду обгрунтовано викладені мотиви щодо задоволення клопотання, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права при вирішенні питання про призначення повторної судової експертизи і зупинення провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення (ухвали) без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2022 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко