Справа 524/2926/21
Провадження № 2/524/36/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особи: Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про поділ земельної ділянки, припинення спільної часткової власності на земельну ділянку, встановлення земельного сервітуту, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимог ОСОБА_3 обґрунтував тим, що сторони є співвласниками будинку АДРЕСА_1 . Житловий будинок розташований на земельних ділянках :04:004:0233 та :04:004:0235. Між ними не було досягнуто домовленості щодо поділу в натурі житлового будинку та земельної ділянки, що призвело до неможливості укласти договір в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України. З цих підстав він має право виділ майна в натурі в судовому порядку. Вважає доцільним проведення поділу відповідно до висновку експерта від 29 березня 2021 року № 13-21, складеного ОСОБА_5 , зі встановленням сервітутів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що між сторонами залишилось неврегульованим питання щодо встановлення земельних сервітутів.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач вказала, що позивач належним чином не обґрунтував необхідність встановлення земельного сервітуту, оскільки позивач має доступ до своєї частини домоволодіння. Звертала увагу на те, що відповідно до висновку судового експерта Шлапак С.Л. її права, як власника земельної ділянки, можуть бути обмежені строковим сервітутом, а саме на час проведення позивачем ремонтних робіт.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що станом на дату розгляду справи є рішення суду щодо поділу нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельних ділянок, яке набрало законної сили. На підставі рішення суду було проведено розподіл земельних ділянок відповідно до висновку судового експерта Шлапак С.Л.. На її думку, позивачем не було доведено необхідність встановлення сервітуту.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Третя особа в судове засідання не з`явилась.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

20.12.2022 призначено справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки, припинення спільної часткової власності на земельну ділянку, встановлення земельного сервітуту до розгляду по суті, закрито підготовче провадження; долучено до матеріалів справи копію постанови Верховного Суду від 20.07.2022 по справі 524/710/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки майна та визнання права власності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

31.08.2021 Автозаводський районний суд міста Кременчука ухвалив рішення по справі 524/710/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_6 , про виділ у натурі частки майна та визнання права власності. Вказаним рішенням суд, в тому числі, виділив в натурі ОСОБА_4 в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, земельні ділянки із кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 406 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу червоним (рожевим) кольором та червоним (рожевим) кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_7 та визнав за нею право власності на вказаний об`єкт; виділив в натурі ОСОБА_3 в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 405 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу синім кольором та синім кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_7 та визнав за ним право власності на вказаний об`єкт; припинив право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:0233 та :04:004:0235 за адресою: АДРЕСА_1 .

20 липня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ у натурі майна та визнання права власності залишив без змін.

19.01.2023 на підставі судового рішення по справі 524/710/21 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

НОРМИ ПРАВА

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з положеннями частини четвертої та п`ятої статті 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно з частиною першою статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України).

Статтею 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Згідно зі статтею 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення, зокрема, такого земельного сервітуту як право проходу та проїзду на велосипеді, а також право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху (стаття 98, 99 ЗК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона

повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою та другої статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ОЦІНКА СУДУ

Вирішуючи вимоги позивача в частині розподілу земельних ділянок та припинення права спільної часткової власності суд враховує те, що станом на день розгляду справи фактичний поділ земельних ділянок проведено між їх співвласниками на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31.08.2021.

В даній справі позивач фактично не погоджуюсь із висновками судів щодо доцільності розподілу земельних ділянок відповідно до висновку експерта Шлапак С.Л., заявляє вимоги щодо повторного поділу земельних ділянок із урахуванням висновку судового експерта Маківського М.В., що на переконання суду суперечить вимогам законодавства. Крім того, суд враховує те, що під час розгляду справи судами було надано оцінку двом висновкам судових експертів та обрано найбільш доцільний варіант розподілу земельних ділянок.

У зв`язку із наведеним, суд відмовляє у задоволенні вказаних вимог.

Щодо вимог позивача про встановлення сервітуту.

Так, позивачем було заявлено вимогу щодо встановлення на його користь безоплатного безстрокового земельного сервітуту на площі 10 кв.м. та 23 кв.м. відносно земельних ділянок площею 500 кв.м на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1 кадастровий номер :04:004:0233 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 406 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 кадастровий номер :04:004:0235 з цільовим призначенням для ведення садівництва, які належать ОСОБА_4 - для проходу та проїзду транспорту та для обслуговування належної ОСОБА_3 частини домоволодіння згідно Варіанту розподілу земельних ділянок. Схематичний план земельних ділянок зображеному у додатку № 1 до висновку експерта Маківського М.В. № 13-21 від 29.03.2021.

При вирішенні вказаних вимог суд враховує те, що встановлення земельного сервітуту шляхом надання права проїзду та проходу через належну іншій особі земельну ділянку є можливим у разі, якщо задовольнити таку потребу у будь-який інший спосіб неможливо.

Так, суд приймає до уваги те, що необхідність встановлення земельного сервітуту площею 10 кв.м була визначена в двох висновках експертів. На переконання суду, вказана обставина свідчить про неможливість задоволення потреб позивача щодо обслуговування належної йому частини домоволодіння.

Разом із тим, враховуючи варіант поділу земельних ділянок, визначений рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31.08.2021 суд вважає, що позивачем не було доведено необхідність встановлення сервітуту на площі 23 кв.м.

У зв`язку із цим, суд частково задовольняє вимогу позивача щодо встановлення земельного сервітуту.

Відтак, суд частково(50%) задовольняє вимоги позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 908 грн за задоволену вимогу про встановлення сервітуту. Судові витрати в сумі 2706,83 грн за вимогу про виділ майна в натурі та припинення права спільної часткової власності покладаються на позивача.

Керуючись ст. 81, 142, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особи: Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про поділ земельної ділянки, припинення спільної часткової власності на земельну ділянку, встановлення земельного сервітуту задовольнити частково.

Встановити на користь ОСОБА_3 безоплатний безстроковий земельний сервітут на площі 10 кв.м. земельної ділянки площею 500 кв.м з кадастровим номером :04:004:0233 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_4 на підставі рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 31.08.2021 по справі 524/710/21 - для обслуговування належної ОСОБА_3 частини домоволодіння згідно Варіанту розподілу земельних ділянок. Схематичний план земельних ділянок зображеному у додатку № 1 до висновку експерта Маківського М.В. № 13-21 від 29.03.2021.

В задоволенні вимог щодо поділу земельних ділянок, припинення спільної часткової власності на земельні ділянки відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 , рнокпп: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , рнокпп НОМЕР_2 судові витрати в сумі 908 грн.

Судові витрати в сумі 2706,83 грн покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 21.03.2023

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ