Справа № 638/1536/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

за участю секретаря Черниш О.М.,

за участю представника відповідача Харченко К.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана позовна заява за підсудністю, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.06.2016 у розмірі 12510,78 грн. станом на 26.01.2022, яка складається з наступного: 9980,00 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 9980,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2530,78 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; та стягнути витрати по оплаті судового збору, посилаючись на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 03.06.2016. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 75000 грн. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керується п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 26.01.2022 має заборгованість - 12510,78 грн., яка складається з наступного: 9980,00 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 9980,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2530,78 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав позивача.

Представником відповідача - адвокатом Харченко К.С. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 15.05.2021 невстановлена особа шахрайським способом заволоділа грошовими коштами відповідача, та отримала доступ до його облікового запису на порталі онлайн -сервісу державних послуг та мобільного за стосунку «Дія», та відповідно отримала доступ до системи онлайн банкінгу «Приватбанк», про що були внесені відомості до ЄРДР, тобто позивач вказані кошти не отримував. Також зазначено, що Роздруківки із сайту позивача є неналежним доказом по справі, та в підписаній заяві відсутні відсотки за користування кредитом, та позивачем не доведено правомірність стягнення простроченого тіла кредиту.

Представником позивача надіслано до суду відповідь на відзив, в якому він просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що виписка по картковому рахунку та розрахунок по картковому рахунку та розрахунок є належними доказами, та відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, та здійснення переказу коштів можливо лише за допомогою мобільного телефону та іншої особистої інформації боржника, та кримінальне провадження не

звільняє від взятих кредитних зобов`язань за кредитним договором, та відповідач має право на відшкодування шкоди шляхом стягнення з винної особи, яка буде встановлена.

В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 125).

Представник відповідача - адвокат Харченко К.С. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави зазначені у відзиві на позовну заяву.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.

03.02.2022 вказана позовна заява надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Хайкіну В.М.

04.02.2022 судом здійснено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надійшов до суду 23.02.2022.

Ухвалою судді від 10.11.2022 вказану справу передано до Київського районного суду м. Харкова.

08.12.2022 до суду надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 14.12.2022 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судом встановлено, що 03.06.2016 відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, з метою отримання банківських послуг, підписав заяву, та отримав кошти у вигляді кредитного ліміту.

Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання послуг, а також Тарифами.

Позивачем змінювався встановлений кредитний ліміт, що підтверджується наданою до суду довідкою. (а.с. 10), останній раз збільшено 05.11.2020 до 75000 грн., та 15.06.2021 зменшено до 0,00 грн.

На підставі укладеного договору № б/н, відповідачу були видані банківські картки на строк дії останньої до 05/25 (а.с. 11).

АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу.

Питання щодо зміни кредитного ліміту врегульовані п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

До стягнення АТ КБ «ПриватБанк» заявляє суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.06.2016 у розмірі 12510,78 грн. станом на 26.01.2022, яка складається із: 12510,78 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 9980,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2530,78 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії (а.с. 8-9).

17.05.2021 відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, та викладена в ньому інформація зберігає чинність та була актуальною до 01.06.2021.

Так, 15.05.2021 з банківського рахунку відповідача було здійснено переказ коштів на суму в розмірі 9929,40 грн.

Сторона відповідача в поданому відзиві, що вказану суму коштів відповідач не знімав, та відбулось шахрайське заволодіння вказаними коштами через за стосунок «Дія». За вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за №0000726 від 18.05.2021 за фактом кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 190 КК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання

робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Банком шляхом переказу (списання) з картки відповідача були списані кошти в розмірі 9929,40 грн., що підтверджується розрахунком банку (а.с. 62). Доказів, що відповідач звертався до банку з вимогою заблокувати його картку матеріали справи не містять, а 17.05.2021 звернувся з заявою до правоохоронного органу СД ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області. На теперішній час досудове розслідування триває.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу 6 Положення).

Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Аналогічні висновки викладені, зокрема у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та неодноразово підтверджені Верховним Судом, зокрема у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 18 квітня 2018 року у справі № 190/926/16-ц (провадження № 61-6470св18), від 20 червня 2018 року у справі № 320/1169/16-ц (провадження № 61-9855св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 712/2283/16-ц (провадження 61-11291св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18), від 17 липня 2019 року у справі № 571/841/16-ц (провадження № 61-25606св18), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 16 жовтня 2019 року у справі № 676/2792/16-ц (провадження № 61-34233св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 210/245/18-ц (провадження № 61-4352св19), від 05 грудня 2019 року у справі № 168/613/16-ц (провадження № 61-11711св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19).

З правової позиція Верховного Суду України, сформульована в рішенні у справі N 6-71 цс 15 від 13.05.2015 року в рамках провадження між банком та клієнтом дає можливість стверджувати про те, що банки зобов`язані зі своїх коштів повертати клієнтам гроші, викрадені з їхніх карток шахраями, якщо немає доказів, що самі спровокували крадіжку своїми діями або бездіяльністю. Згідно вказаної правової позиції ВСУ українським банкам заборонено безпідставно відмовляти власникам платіжних карт у відшкодуванні збитку при крадіжках грошей з рахунків з використанням ПІН-коду. Банк має право не повертати людині зниклі кошти тільки у тому разі, коли зможе довести, що заволодіння коштами клієнта сталося з його вини. Таким чином, обов`язок доказування щодо викрадення грошових коштів збанківської картки лежить не на клієнту, а на банку.

Такими чином, беручи до уваги, що при переказі коштів особі були відомі персональні дані відповідача, та в день звернення до поліції відповідачем в електронному вигляді підписано паспорт споживчого кредиту, та доказів звернення до банку з заявою про несанкціоноване списання коштів до суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що доказів які б підтверджували факт незаконного заволодіння персональними даними відповідача суду не надано.

За вказаних обставин, з урахуванням того, що доказів які б підтверджували факт незаконного заволодіння персональними даними відповідача суду не надано, тому позовні вимоги Банку підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення тіла кредиту у сумі 9980 грн., в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити, оскільки анкета заява не містить істотних умов договору щодо сплати відсотків, пені та штрафів. Умови і Правила долучені Банком судом відхиляються в якості доказу, оскільки не підписані відповідачем, а отже вважати що він з ними погодився не можна.

Крім того, кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за №0000726 від 18.05.2021 за фактом кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 190 КК України за фактом списання коштів, не завершено, винних дій позивача або третіх осіб також не встановлено, та в разі їх встановлення, відповідач не позбавлений права звернутись до винної особи з відповідним позовом.

Ознайомлення позичальника з паспортом споживчого кредиту та його підписання свідчить про його ознайомлення з пропозиціям кредитодавця та виконання банком свого обов`язку з належного інформування клієнта про наявні кредитні портфелі, відповідно до вимог зазначеного Закону.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.06.2016 у загальному розмірі 9980 грн. є обґрунтовані та підлягають задоволенню, а в іншій частині позову слід відмовити за наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3,4, 12, 76, 141, 263-265,306 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.06.2016 у розмірі 9980 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» () судові витрати в розмірі 1979 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 12 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, .

Відповідач - ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2023 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ