Дата документу 09.01.2023
Справа № 334/84/23
Провадження № 2-о/334/45/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року

Суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши заяву окремого провадження ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Дніпровський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту смерті своєї матері громадянки України - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на території іншої держави у м. Тверь, рф.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Розглянувши заяву та додані матеріали, приходжу до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Загальні правила цієї статті застосовуються і до заяв, поданих в порядку окремого провадження, зокрема, заяв про встановлення факту.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, залучивши при цьому до участі у справі в якості заінтересованої особи орган ДРАЦС. Вбачається, що встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Отже, зверненню до суду із заявою про встановлення факту смерті, має передувати звернення заявника до органу ДРАЦС із заявою про реєстрацію смерті особи. Лише після одержання відмови органу ДРАЦС у реєстрації події смерті, заявник має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті особи.

Згідно пункту 3 листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умовою, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Заявник не надав суду доказів звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану та відмови такого у здійсненні державної реєстрації смерті особи, адже не зважаючи на ведення бойових дій, це не виключає подальшу роботу відповідних органів реєстрації актів цивільного стану.

Заявник не зазначає причини смерті померлої ОСОБА_2 , які достовірно свідчать про смерть даної громадянки в певний час і за певних обставин. Також, до заяви не долучено жодного доказу, крім ксерокопії довідки про захоронення, яка видана Свято-Єкатерінинським жіночим монастирем м. Твері, рф.

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази та наданням оригіналів документів.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Дані вимоги процесуального закону позивачем дотримані не в повному обсязі, позивачем не вказано про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових та електронних доказів, окрім того, копії доказів, надані заявником на підтвердження обставин, що викладені в заяві, не засвідчені належним чином в порядку, встановленому чинним законодавством, оскільки кожен доказ містить окрему цінність, що підлягає засвідченню із дотриманням вимог ст.ст.95, 100 ЦПК України, тому не можуть бути прийняті судом до уваги, при цьому засвідчення копії з копії документів, чинним законодавством не передбачено.

Заявник, посилаючись у своїй заяві на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України надав суду ксерокопію паспорта колишнього НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 , який виданий Відділом внутрішніх справ Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя 13 березня 1978 року.

Згідно зі ст.294 ч.3 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом

Заява, подана без додержання вимог ЦПК України, залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим її належить залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків.

Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для залишення заяви без руху та надання строк для усунення недоліків.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175і177цьогоКодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху, а заявник в установлений судом термін повинен усунути зазначені недоліки, шляхом надання відповідних документів, зазначених у цій ухвалі, в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися порядку (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року).

Керуючись статтями: 185, 294 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Дніпровський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), про встановлення факту смерті - залишити без руху.

Надати заявнику строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Роз`яснити що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Ісаков Д.О.