Справа № 643/374/23
Провадження № 2-з/643/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в особі представника адвоката Лиски Павла Олександровича, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

у с т а н о в и в :

У провадження Московського районного суду м. Харкова 18 січня 2023 року в особі представника позивача адвоката Лиски П.О. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

18 січня 2023 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , подана в особі представника адвоката Лиски П.О., про забезпечення позову, в якій позивач просить: заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб вивозити за межі України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду справи про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини та заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України до закінчення розгляду справи про визначення місця проживання дитини без згоди батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також заявник просить застосувати зустрічне зобов`язання, яким зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі виникнення загрози для благополуччя, життя та здоров`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дати дозвіл на виїзд за кордон із зазначенням держави перебування.

Подана представником позивача адвокатом Лискою П.О. заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилався, що до січня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом в Україні, а з початком війни тимчасово переїхали проживати до Чеської Республіки, звідки в подальшому повернулися до Харкова. Зазначив, що наприкінці 2022 року між сторонами виникали конфліктні ситуації, наслідком яких стало окреме проживання подружжя. По приїзду у Харків малолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з батьком ОСОБА_1 , матір дитини ОСОБА_2 навідувалась до дитини, але в один день забрала дочку та не повернула її батьку без будь-яких домовленостей між ними. Посилався, що батьки дитини не можуть дійти згоди з приводу місця проживання дитини, добровільне погодження сторонами місця проживання дочки унеможливлене. Посилався, що в разі задоволення його позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини разом з ним, рішення неможливо буде виконати, якщо відповідачка вивезе їх спільну дитину за кордон. Також зазначив, що перебування дочки на території України буде сприяти вирішенню спору про визначення місця проживання дитини, оскільки буде можливість замовити та отримати висновок психолога, брати участь у засіданнях Служби у справах дітей. Також в обґрунтування заяви зазначив, що у разі знайдення дочки в іншій країні, переклад, легалізація (доступ до виконання рішення іноземного суду тощо), пошук адвоката займе великий час та чималих коштів з невідомим результатом, а тому єдиним достатнім видом забезпечення позову, на думку заявника та його представника, є саме забезпечення позову у заявлений спосіб.

Зазначає, що адекватність заходу полягає у необхідності узгодження виїзду дитини за кордон з позивачем, як батьком, до вирішення спору по суті, оскільки серед обов`язків батьків є обов`язок виховання дитини, а досягнення цього буде неможливим через відсутність дитини.

Щодо зустрічного забезпечення позову зазначив, що у зв`язку із поданням даної заяви про забезпечення позову на нього може бути покладений обов`язок надати дозвіл на виїзд дитини за межі України у разі настання загрози для її благополуччя та життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд доходить такого висновку.

За правилами ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями ч. 2 ст. 149 ЦПК України унормовано, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно з п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правилами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» закріплено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Так, положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову, в тому числі: заборона вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

З огляду на наведене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тлумачення наведених вище норм законодавства свідчить, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року, у справі №643/5842/16-ц.

З огляду на викладене, обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони перетину малолітньою дитиною сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного кордону України, не відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України.

Водночас, посилання представника заявника на наявність у відповідачки паспорта для виїзду за кордон, що, на думку представника заявника, надає їй можливість вільного виїзду за межі України та змогу вивезти за кордон дитину, не може бути покладене судом в основу процесуального рішення згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, оскільки такі посилання представника заявника є припущенням. Посилання представника заявника у поданій заяві на наявність у відповідачки та дитини тимчасового права на проживання в Чеській Республіці не підтверджено належними та допустимими доказами з перекладом на українську мову та оформленими у встановленому законом порядку.

З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що підстави для забезпечення вказаного позову відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 149, 150, 152, 153, 261, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , подану в особі представника адвоката Лиски Павла Олександровича, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Я.Ю. Семенова