Провадження № 2-др/686/12/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

01 лютого 2023 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому заяву представника позивача

про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на його користь витрат на правничу допомогу. Заяву мотивує тим, що 12.07.2022 року ним було укладено договір з адвокатом Ярошем В.Ю., за яким загальна сума гонорару адвоката, що виплачується клієнтом складатиметься із вартості наданої правової допомоги виходячи із кількості витрачених годин на її надання, кількості судових засідань та гонорару успіху, що виплачуватиметься замовником в залежності від результату вирішення спору. При цьому загальний розмір гонорару обмежуватиметься гонораром успіху, якщо його розмір перевищуватиме вартість наданої правової допомоги виходячи із кількості витрачених годин на її надання, кількості судових засідань. Рішенням суду позов задоволено та стягнуто з відповідача 13 164 696 грн., таким чином розмір гонорару, який клієнт має сплатити, обмежується гонораром успіху 263 293,92 грн.

У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача витрати, які він має сплатити на правничу допомогу в сумі 263 293,92 грн.

20.01.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Вважає, що «гонорар успіху» в силу домовленостей позивача та його адвоката виплачується останньому його клієнтом та відшкодуванню ОСОБА_3 не підлягає, оскільки «гонорар успіху» не відноситься до судових витрат. У випадку, якщо суд дійде до висновку про стягнення гонорару успіху з ОСОБА_3 , просить зменшити його розмір до 1 000 грн.

Щодо наданих адвокатом послуг позивачеві на суму 50 000 грн., то представник відповідача вважає дану суму завищеною, вказує, що згідно даних Акта прийому-передачі наданих послуг від 27.12.2022 адвокат пише про те, що витратив 7 год. на опрацювання матеріалів, законодавства, що регулюють спірні правовідносини, підготовку заяви про забезпечення позову, що коштує 14 000 грн. Зазначає, що розмір гонорару за вказані послуги є неспівмірним зі складністю справи та написанням процесуального документа, а тому очевидно є завищеним.

Вивчення матеріалів клопотання про скасування заходів забезпечення та підготовка відповідного заперечення (4 000 грн.) та вивчення клопотань та заяв відповідача та підготовка заперечення стосовно зупинення та витребування доказів (8 000 грн.) не можна віднести до складних процесуальних документів та такі за своїм змістом є незначними, без аналізу практики Верховного Суду, а тому виникає сумнів у приділенні цій роботі часу зазначеного в Акті.

Прибуття до суду 3 рази та встановлення гонорару у розмірі 1 000 грн. з врахуванням того, що адвокат позивача займається адвокатською діяльністю у м. Хмельницькому, встановлена сума гонорару є очевидно завищеною, як і встановлення ставки за відвідування судового засідання у розмірі 5 000 грн.

Представник відповідача із врахуванням складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1 000 грн.

01.02.2023 року представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача щодо обмеження судових витрат, вважає, що сторона відповідача не довела неспівмірність заявлених витрат, а тому просить суд його не враховувати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлене клопотання та просить ухвалити додаткове рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином.

Судом встановлено, що у судовому засіданні від 27.12.2022 року представник позивача заявляв про подачу заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з дня проголошення рішення. Повний текст рішення було складено 28.12.2022 року, а 03.01.2023 року ним було подано відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Представником позивача надано копії договору про надання адвокатських послуг, додаткової угоди до договору, акту прийому-передачі наданих послуг.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин в яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про стягнення з відповідача на користь позивача «гонорару успіху» в розмірі 263 293,92 грн., слід відмовити.

Однак, відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Як вбачається з акту прийому-передачі наданих послуг, адвокат Ярош В.Ю. надав клієнту ОСОБА_2 адвокатські послуги на суму 50 000 грн.

Представник відповідача вважає дану суму завищеною та просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, обгрунтовуючи їх неспівмірність із обсягом наданих послуг.

Заслухваши пояснення представника позивача, вивчивши клопотання надане представником відповідача, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід задоволити частково та змешити їх розмір, а тому слід стягнути 35 000 грн. правничої допомоги. В решті слід відмовити.

Порядок ухвалення судових рішень передбачено у ст. 259 ЦПК України. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Таким чином, суд вважає що слід ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35 000 грн. судових витрат.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 1-5, 12, 13, 19, 76-84, 133, 137, 139, 141, 142, 258-261, 268, 353, 351-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Доповнити резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 грудня 2022 року, зазначивши:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35 000 грн. судових витрат.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Додаткове рішення складено 01.02.2023 року.

Суддя: