Ухвала

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 359/966/18

провадження № 61-708ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада

2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради, ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , як на підставу касаційного оскарження судових рішень, послався на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права.

Верховний Суд своєю ухвалою від 20 січня 2023 року поновив ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику подати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень, визначених пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, та додати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У лютому 2023 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 20 січня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга (уточнена), в якій заявник посилається на частину другу статті 389 ЦПК України та частини першу, третю статті 412 ЦПК України.

Разом з тим, касаційна скарга (уточнена) не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам

статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Однак, така підстава касаційного оскарження може біти виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Посилання в касаційній скарзі (уточненій) на частину другу статті 389 ЦПК України без зазначення конкретного пункту (пунктів) частини другої

статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав), не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої

статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судових рішень.

Крім того, заявник в касаційній скарзі (уточненій) зазначає підставу для касаційного оскарження частину третю статті 412 ЦПК України, а саме вказує, що підставою для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права, незастосування закону, який не підлягає застосуванню.

Разом з тим, слід звернути увагу заявника, що частина третя

статті 412 ЦПК України визначає підстави для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення в рамках касаційного розгляду справи касаційним судом.

Тоді як підстави касаційного оскарження судових рішень визначає

частина друга статті 389 ЦПК України.

Отже, посилання в касаційній скарзі на частину третю статті 412 ЦПК України не є обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні норм процесуального права.

Також у касаційній скарзі (уточненій) заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, при цьому як на підставу скасування рішення суду першої інстанції посилається на положення

статті 376 ЦПК України, яка регулює підстави скасування апеляційним судом рішення суду, яке оскаржене в апеляційному порядку.

Однак за змістом статті 389 ЦПК України рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду можуть бути оскаржені в касаційному порядку з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав), а також додати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська