Справа № 204/5155/22
Провадження № 2/204/355/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

09 січня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючої судді Чудопалової С.В. за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (адреса: Кловський Узвіз, буд. 7, прим. 51, м. Київ, 01021, адреса для листування: Солом`янська площа, буд. 2, офіс 701, м. Київ, 03035), в інтересах якого діє представник адвокат Васюта Крістіна Сергіївна(місце знаходження: Солом`янська площа, буд. 2, офіс 701, м. Київ, 03035) до ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 25.06.2008 року між ВАТ «Ексте Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 86 512,00 Доларів США з кінцевим терміном повернення 24.06.2028 року. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором ВАТ «Ексте Банк» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2010 року, задоволено позовні вимоги та стягнуто заборгованість в розмірі 870504,86 грн., а також судові витрати в розмірі 8825,05 грн., станом на 11.10.2010 року.

Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Красногардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2010 року, тобто за період з 25.06.2008 року по 11.10.2010 року, то за період після винесення рішення суд, з 17.02.2019 по 17.02.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 268 765,45 грн., тобто - 3 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 268 765,45 грн. за кредитним договором № 014/7741/6/18587 від 25.06.2008 року та судові витрати, на підставі ст. 625 ЦК України.

Представник позивача адвокат Васюта К.С. у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву у якій підтримала позов і просила його задовольнити у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору № 014/7741/6/18587 від 25.06.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав від ВАТ «Ексте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» кредит у розмірі 86 512,00 Доларів США з кінцевим терміном повернення 24.06.2028 року.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

ВАТ «Ексте Банк» звернувся до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Красногвардійського районний суд м. Дніпропетровська від 23.11.2010 року, позовні вимоги задоволено та стягнуто заборгованість в розмірі 870504,86 грн., а також судові витрати в розмірі 8825,05 грн., станом на 11.10.2010 року. Вказане судове рішення набрало законної сили.

25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881, згідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 014/7741/6/18587 від 25.06.2008 року, перейшло до ТОВ «Спектрум Ессетс».

Позивач ТОВ «Спектрум Ессетс» у позовній заяві стверджує, про виникнення у відповідача нового грошового зобов`язання на підставі вказаного рішення суду, а тому у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем такого зобов`язання просить стягнути борг нарахований на підставі ст. 625 ЦК України, а саме: 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості у розмірі 268 765,45 грн.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних та інфляційні втрати входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Згідно із ч.ч. 1-2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання нарахованих за період невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення від 23.11.2010 року, яке набрало законної сили, про стягнення грошових коштів.

Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто, відповідно до положень статті 11 ЦК України, рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, ч. 4 ст. 36, ст.ст. 43, 46, частиною третьою статті 334, ч. 1 ст. 401, ч. 3 ст. 653 ЦК України. У таких випадках рішення суду дійсно породжує нові зобов`язання, які до його ухвалення не існували.

Отже, у випадку існування між сторонами договірних відносин до ухвалення судового рішення, таке рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує іншого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Суд також відзначає, що право на нарахування збитків, у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, існувало у позивача і на час пред`явлення позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яким встановлювався факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання, однак таким правом позивач на той час не скористався.

Рішення суду за загальним правилом не може породжувати зобов`язання грошового характеру, тому що зобов`язання боржника завжди передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не виступає юридичним фактом, що породжує зобов`язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов`язання.

Наведений висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 308/8645/15цс, від 05.12.2018 у справі № 589/2800/15-ц, від 14.09.2021 року у справі № 902/1023/19 щодо підстав виникнення зобов`язальних правовідносин, відповідно до яких:

- за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду;

- за змістом статті 11 Цивільного кодексу України зобов`язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстави для задоволення вимог позивача у повному обсязі, оскільки у відповідача не виникало нове зобов`язання перед позивачем на підставі рішення суду, а порядок виконання рішення суду врегульовується Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 84, 88, 169, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 11, 13-16, 509, 526, 527, 530, 1049, 1054, Цивільного кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відмовити. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані: Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (адреса: Кловський Узвіз, буд. 7, прим. 51, м. Київ, 01021, адреса для листування: Солом`янська площа, буд. 2, офіс 701, м. Київ, 03035). Відповідач ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 16.01.2023.

Суддя С.В.Чудопалова