Постанова

Іменем України

01 березня 2023 року

м. Київ

справа № 456/1026/20

провадження № 61-10949св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Коломієць Г. В.,

Лідовця Р. А., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

треті особи: Стрийська державна нотаріальна контора, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2021 року у складі судді Шрамка Р. Т. та постанову Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , треті особи: Стрийська державна нотаріальна контора,

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання іпотеки припиненою та виключення обтяжень на нерухоме майно.

Позовну заяву мотивувала тим, що 15 серпня 2008 року між нею та Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум», банк), правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), укладено кредитний договір та договір іпотеки, відповідно до умов якого, для забезпечення виконання зобов`язань

за кредитним договором, в іпотеку банку передано належне їй на праві власності нежитлове приміщення (магазин), яке знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 .

10 листопада 2014 року ПАТ «Форум», скориставшись своїм правом на дострокове стягнення всієї суми кредиту, нарахованих процентів та штрафних санкцій, подав до суду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 266 194,86 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року у справі № 456/4519/14, яке набрало законної сили, позов банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості

за кредитним договором.

На виконання зазначеного рішення суду позивач добровільно сплатила заборгованість у розмірі 266 194,86 грн, що підтверджується квитанцією

від 23 квітня 2015 року № 18.

22 березня 2018 року ПАТ «Банк Форум» уклав з ОСОБА_2 договори про відступлення прав вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами, однак на момент такого відступлення права вимоги зобов`язання за вказаним кредитним договором вже було виконане у повному обсязі, а заявлені новим кредитором вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором визнані постановою Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року безпідставними (справа № 456/2432/18 за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості).

Відповідач не визнавав припинення іпотеки у зв`язку з повним виконанням забезпечених нею зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач звернулась з відповідним позовом до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 15 серпня 2008 року, укладеним між нею та АКБ «Форум», на нерухоме майно - нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 32,5 кв. м, за адресою:

АДРЕСА_1 , та виключити

з Державного реєстру іпотек державну реєстрацію обтяження цього нерухомого майна.

Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду

від 27 вересня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 15 серпня 2008 року, укладеним між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О. В., зареєстрованим у реєстрі за № 2612.

Виключено з Державного реєстру іпотек державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - нежитлового приміщення (магазину), загальною площею 32,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору іпотеки від 15 серпня 2008 року, укладеного між

АКБ «Форум» та ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року до участі у справі залучено його правонаступників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , залишено без задоволення. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2021 року залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що припинення зобов`язання перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором від 15 серпня 2008 року є саме зарахування грошової суми на банківський рахунок ПАТ «Банк Форум» і винесення виконавчою службою

17 березня 2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження

у зв`язку із погашенням заборгованості у повному обсязі, а отже, похідні зобов`язання у вигляді іпотеки за іпотечним договором також припиняються відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», і тим самим відсутні усі перешкоди для зняття заборони відчуження з нерухомого майна і виключення записів з Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про визнання припиненим договору іпотеки та, відповідно, визнання припиненим обтяження нерухомого майна, належного позивачу, оскільки установив,

що основне зобов`язання за кредитним договором виконано позивачем

у повному обсязі.

Суди попередніх інстанції виходили з того, що постановою Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року (справа № 456/2432/18) у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за кредитним договором підтверджено факт повного виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором, шляхом виконання нею

в повному обсязі рішення суду про дострокове стягнення заборгованості

за кредитним договором. У цьому судовому рішенні, відмовляючи

ОСОБА_2 у задоволенні вказаного позову, апеляційний суд виходив із того, що вся заборгованість за кредитом була сплачена ОСОБА_1 23 квітня

2015 року. Крім того, апеляційний суд, застосовуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року (справа № 750/8676/15), визнав безпідставними посилання ОСОБА_2 на те, що сума заборгованості виникла через курсову різницю, зазначивши, що кредитор, який сам визначив заборгованість у грошовій одиниці України - гривні, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто

з боржника, а боржником сплачена така заборгованість у повному обсязі,

не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання

у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

07 грудня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень, заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме застосування судами норм матеріального права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17, від 18 лютого

2020 року у справі № 917/154/15.

Під час вирішення справи суди безпідставно не врахували преюдиційні обставини, встановлені у справі № 456/25/16, у якій судовими рішеннями встановлено, що основне зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором

не припинено, а також суди залишили поза увагою висновки Верховного Суду у цій справі, викладені у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі

№ 458/25/16 (провадження № 61-33906св18).

Суди не дали належної оцінки тим обставинам, що відповідно до довідки банку, на момент переуступки права вимоги за позичальником рахувалась заборгованість, яка виникла не у зв`язку із нарахуванням відсотків на тіло кредиту та заборгованість за таким, а заборгованість, яка існує у зв`язку з перерахунком згідно з курсом долара США до гривні, оскільки валютою зобов`язання є долар США, і саме в такій валюті позичальник отримала кредитні кошти і зобов`язалась їх повернути.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 серпня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого було

ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит для поточних потреб у сумі

35 000,00 дол. США строком до 14 серпня 2018 року, зі сплатою

за користуванням кредитними коштами в розмірі 13,5 % річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором

від 15 серпня 2008 року про надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі

35 000,00 дол. США, 15 серпня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О. В., згідно з яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 32,5 кв. м, у будинку

АДРЕСА_1 .

Обтяження вказаного нерухомого майна іпотекою внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 118080522, на нерухоме майно - магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено заборону на підставі договору іпотеки, серія та номер 207, виданий 15 серпня 2008 року АКБ «Форум» (а.с. 63).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 06 березня 2015 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2008 року № 0048/08/6.10-ZNv у розмірі 266 194,86 грн. Сума заборгованості була нарахована станом на 23 жовтня 2014 року і становила 266 194,86 грн, виходячи з курсу долара США до гривні на момент нарахування заборгованості, який станом на 23 жовтня 2014 року становив 12,95 грн.

Зазначене судове рішення виконане ОСОБА_1 добровільно 23 квітня

2015 року, що підтверджується квитанцією від 23 квітня 2015 року № 18.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 17 березня 2016 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 456/4519/14 від 22 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форум»

266 194,86 грн заборгованості закінчено з тих підстав, що боржник сплатив заборгованість у повному обсязі (а.с. 13).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року (справа № 456/903/15) відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки з тих підстав, що сума заборгованості в розмірі 266 194,86 грн, на погашення якої банк просив звернути стягнення на іпотечне майно, сплачена ОСОБА_1 добровільно (а.с. 11-12).

У січні 2016 року ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Дутко О. В., третя особа - Стрийська державна нотаріальна контора, про визнання припиненим договору іпотеки від 15 серпня 2008 року, укладеного між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 , та припинення державної реєстрації заборони на нерухоме майно - нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 32,5 кв. м у будинку АДРЕСА_1

(справа № 456/25/16).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2017 року та постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 456/25/16 (провадження № 61-33906св18), у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Дутко О. В., третя особа - Стрийська державна нотаріальна контора, про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та вилучення запису з реєстру іпотек відмовлено (а.с. 65-75).

Відповідно до договору від 22 березня 2018 року № 1059-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, ПАТ «Банк Форум» відступив шляхом продажу ОСОБА_2 належні банку, а ОСОБА_2 набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника

та іпотекодавця, що зазначені у додатку № 1 цього договору, зокрема до

ОСОБА_1 (а.с. 57-60).

Згідно із договором про відступлення прав за іпотечним договором

від 22 березня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С., ОСОБА_2 набув права

замість ПАТ «Банк Форум» одержати, переважно перед іншими

кредиторами іпотекодавця, у порядку, визначеному договором іпотеки та

Законом України «Про іпотеку», задоволення всіх своїх вимог, які випливають

з умов кредитного договору та/або договору іпотеки, за рахунок майна: нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 32,5 кв. м,

що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

(а.с. 61-62).

Постанова державного виконавця відділу ДВССтрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 17 березня 2016 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням оскаржувалась

ОСОБА_2 в судовому порядку.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року, у справі № 456/4519/14 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження № 50116862, видану 17 березня 2016 року державним виконавцем Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Сорокою Х. О. Скаргу ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування зазначеної постанови про закінчення виконавчого провадження залишено без розгляду (а.с. 18-23).

Надалі ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 серпня 2008 року

у розмірі 12 463,53 дол. США (справа № 456/2432/18).

Наявність заборгованості у зазначеному розмірі обґрунтовував перерахунком стягнутої за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 23 лютого 2015 року суми заборгованості відповідно до офіційного курсу валют та її існуванням на момент переходу від ПАТ «Банк Форум» (первісного кредитора) до нього права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного між ним та банком

22 березня 2018 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року (справа № 456/2432/18) рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення,

яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 серпня 2008 року

№ 0048/08/06.10-ZNv в сумі 12 246,53 дол. США, що станом на 18 червня

2018 року становило 328 040,10 грн, відмовлено.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (провадження № 61-20835ск19).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та в межах доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформульовано Верховним Судом

у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16, також у пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі

№ 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) відступлено від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі

№ 6-1252цс16, і зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У справі, яка переглядається, установлено, що у листопаді 2015 року первісний кредитор (банк) у порядку статті 1050 ЦК України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, у зв`язку

з чим змінив строк виконання основного зобов`язання.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року у справі № 456/4519/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 266 194,86 грн і це судове рішення добровільно виконано ОСОБА_1 у повному обсязі 23 квітня 2015 року в межах наданого державним виконавцем строку на добровільне виконання, у зв`язку із чим постановою державного виконавця відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області

від 17 березня 2016 року виконавче провадження закінчено.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 127/26402/20 (провадження № 61-12159св21), з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16 (провадження № 14-88цс19), зроблено висновок, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив, що свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит боржник виконав у повному обсязі та належним чином,

що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16 (провадження № 14-88цс19) міститься висновок про те,

що зняття обтяження з нерухомого майна здійснюється безпосередньо судом, який розглядає спір про припинення іпотеки, а не шляхом покладення відповідного зобов`язання на державного реєстратора.

У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 344/17498/20 (провадження № 61-17813св21) зазначено, що встановивши, що позичальник виконав свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, суд першої інстанції, з яким у цій частині погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що зобов`язання за кредитним договором припинилися на підставі статті 599 ЦК України

26 жовтня 2020 року, тобто в день остаточного погашення заборгованості, стягнутої судовим рішенням. Оскільки основне зобов`язання припинилося виконанням 26 жовтня 2020 року, також обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про визнання припиненою іпотеки та задоволення позовних вимог про зняття обтяження з об`єкта нерухомого майна.

У справі, яка переглядається, встановивши, що позичальник виконав свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими, а також виключення обтяження нерухомого майна позивача з Державного реєстру іпотек.

Суди попередніх інстанції виходили з того, що припинення зобов`язання перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором від 15 серпня 2008 року підтверджується зарахуванням грошової суми на банківський рахунок

ПАТ «Банк Форум» і винесенням органом державної виконавчої служби

17 березня 2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із погашенням заборгованості у повному обсязі, а отже, похідні зобов`язання у вигляді іпотеки за іпотечним договором також припиняються відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Суди обґрунтовано врахували преюдиційні обставини, встановлені постановою Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 456/2432/18, яка набрала законної сили та якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за кредитним договором від 15 серпня 2008 року в сумі 12 246,53 дол. США, що станом на 18 червня 2018 року становило 328 040,10 грн.

Так, у зазначеній постанові, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні заявлених ним позовних вимог до ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що вся заборгованість за кредитом була сплачена ОСОБА_1 23 квітня

2015 року.

Також апеляційний суд визнав безпідставними посилання ОСОБА_2 на те, що сума заборгованості виникла через курсову різницю, та керувався висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові

від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15, відповідно до якого кредитор, який сам визначив заборгованість у національній валюті України - гривні, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто

з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі,

не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання

у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Постанова Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі

№ 456/2432/18 прийнята у спорі про стягнення заборгованості за кредитним договором між тими ж сторонами, що і у справі, яка переглядається, тому установлені у цій постанові обставини, зокрема встановлення факту повного виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором, шляхом виконання нею у повному обсязі рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, є преюдиціними для сторін у цій справі про припинення зобов`язань за іпотекою.

Колегія суддів не бере до уваги посилання у касаційній скарзі на необхідність врахування як преюдиційних саме обставин, з яких виходив Верховний Суд

у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 456/25/16 (провадження

№ 61-33906св18), залишаючи без змін рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2017 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Дутко О. В., третя особа - Стрийська державна нотаріальна контора, про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та вилучення запису з реєстру іпотек.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення;

судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.

При цьому, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини,

чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах.

Особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Тобто, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається.

Вимога про припинення зобов`язань за іпотечним договором у зв`язку з припиненням основного зобов`язання може встановлюватися судами при розгляді спору про стягнення кредитної заборгованості, а встановлення такого факту є елементом оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог кредитора.

Сума заборгованості за кредитним договором встановлена у рішенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року

у справі № 456/4519/14 про дострокове стягнення усієї заборгованості

і цим рішенням сума визначена у гривні, згідно із заявленими позовними вимогами, і саме у цій валюті банк прийняв від позичальника виконання кредитного зобов`язання, визначення еквіваленту заборгованості у доларах США резолютивна частина судового рішення не містить.

Безпідставність вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлена судовим рішенням,

яке набрало законної сили (постанова Львівського апеляційного суду

від 12 вересня 2019 року у справі № 456/2432/18).

Таким чином, для правильного вирішення цього спору мають значення саме обставини, встановлені у рішенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року у справі № 456/4519/14 та постанові Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі

№ 456/2432/18.

Заявник посилається на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2016 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2017 року та постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 456/25/16, яким вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 , пред`явлені до ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та вилучення запису з реєстру іпотек.

У цих судових рішеннях не встановлено обставин обґрунтованості вимог кредитора, в тому числі ОСОБА_2 , якому банк відступив право вимоги за кредитним та іпотечним зобов`язаннями, а також не визначено розмір кредиторських вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Обставини щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягали встановленню на загальних підставах.

За таких обставин доводи касаційної скарги щодо неврахування преюдиційних обставин, встановлених у вказаних судових рішеннях, є необґрунтованими.

Колегія суддів не бере до уваги посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі № 917/154/15 та

від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17 щодо необхідності врахування преюдиціних обставин, встановлених судовим рішенням, оскільки висновки судів попередніх інстанцій у справі, яка переглядається, зазначениим постановам Верховного Суду, з урахуванням установлених обставин, не суперечать.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій розглянули справу в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та дали належну оцінку всім наданим сторонами доказам, до переоцінки яких, в силу статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції вдаватись не може.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених

у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 вересня

2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. А. Воробйова О. В. Білоконь Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець В. В. Яремко