СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14172/22

пр. № 2/759/1005/23

05 січня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) (02154, м. Київ, бул. Русанівський, 8) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 5 956,35 грн., 3 % річних у розмірі 1 580,00 грн. та 2 481,00 грн. судового збору.

В обгрунтуванн позовних вимог посилався на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва задоволено позов МТСБУ та стягнуто з ОСОБА_1 відшкодування у порядку регресу у розмірі 21 224,93 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., а разом 23 145,93 грн. На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, який було направлено до Святошинського РВДВС . У період з 05.01.2021р. по 27.07.2021р. відповідач частково сплатив борг на суму 9 000,00 грн. На сьогоднішній день залишок боргу відповідача перед позивачем становить 14 145,93 грн. Враховуючи, що дане рішення не виконано, позивач звертається з цим позовом в суд на підставі ст. 625 ЦК України та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, за весь періо, починаючи з дня винесення рішення, тобто з 29.11.2019р. по 17.10.2022р. Позива вважає, що з дня прийняття рішення Святошинським районним судом м. Києва у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем щодо сплати боргу, який на сьогоднішній день не сплачений, у зв`язку з чим на несплачену суму боргу мають бути нараховані інфляційні втрати та 3 % річних за період з 29.11.2019р. по 17.10.2022р., які становлять: інфляційні втрати у розмірі 5 956, 35 грн., 3 % річних 1 580,00 грн. Просить задовольнити позов.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2019р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ України грошові кошти у сумі 21 224,93 грн. на відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн./а.с.8/.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 759/19968/19/а.с.8/.

02.03.2020р. постановою головного державного виконавця Буряка М.І. на підставі вказаного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження ВП № 6139734/а.с.9/.

Як вбачається із картки рахунку НОМЕР_1 за 01.01.2016 -10.01.2022р. відповідачем 05.01.2021р. сплачено 3 000,00 грн. , 31.03.2021р. - 4 000,00 грн.; 27.07.2021р. - 2000,00 грн./а.с.11/.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином-ст.599 ЦК України.

Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом стст.524 та 533 ЦК, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів. Статтею 979 ЦК встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, котра розглядається, також є грошовим зобов`язанням.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

Норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги МТСБУ підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 3% річних за період з 29.11.2019 р. по 17.10.2022 р. у розмірі 1 580,00 грн. та інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 5 956,35 грн.

У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 2 481,00 грн. сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 524, 526, 530, 533, 549-551, 599, 610-612, 624, 625, 626-628 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, 02154, м. Київ, бул. Русанівський, 8, р/р НОМЕР_3 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131 суму інфляційних витрат у розмірі 5 956,35 грн., 3% річних у розмірі 1 580,00 грн., а всього 7 536,35 грн. (сім тисяч п`ятсот тридцять шість грн. 35 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, 02154, м. Київ, бул. Русанівський, 8, р/р НОМЕР_3 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131 судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко