КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/2452/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1706/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Чекмана Микити Петровича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року у складі судді Клочко І.В.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал Плюс» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Родовід банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» Куліша В.М., звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 27.12.2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №28.4/СК-108.06.2, згідно умов якого позивач надав третій особі кредит на споживчі цілі в розмірі 850000 доларів США з відсотковою ставкою 15,0% річних строком користування до 27.12.2009. Третя особа зобов`язався сплачувати кредит та проценти за користування ним у порядку та терміни, встановлені договором, а також, у разі порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, останній зобов`язався сплачувати позивачу пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки.

Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, внаслідок чого, станом на 04.01.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 492748,46 доларів США, з яких: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 52773,48 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 127013,06 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 23163,66 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту.

В якості забезпечення виконання третьою особою кредитних зобов`язань, між позивачем і відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку належне відповідачу нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на мансардному поверсі будинку літ. А з навісом лат. «а1», загальною площею 403,90 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як, третя особа своїх зобов`язань по поверненню кредиту, відсотків та інших платежів за користування ним належним чином не виконав, позивач набув право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у вказаний в позові спосіб.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року у позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 28.4/СК-108.06.2 від 27.12.2006, укладеного між АТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 , яка станом на 04.01.2017 становить 492748,46 доларів США, звернуто стягнення на належне на праві власності ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , нерухоме майно - нежитлові приміщення (з 1-1 по 1-20, V) на мансардному поверсі будинку літ. А з навісом літ. «а1», загальною площею 403,90 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 8000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2021року на підставі укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Статус Капітал Плюс» договору №30 від 13.10.2021 про відступлення права вимоги замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2017 з ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Статус Капітал Плюс».

Отже, за змістом указаної ухвали, ТОВ «Статус Капітал Плюс» набуло повноважень учасника розгляду у зв`язку з відступленням банком на користь товариства права вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року заяву адвоката Волошиновича О.П. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Чекман М.П. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в матеріалах справи відсутні запити та відповіді органу реєстрації місця перебування та місця проживання ОСОБА_1 й судом відповідач не був повідомлений про час і місце розгляд справи, що свідчить про порушення його процесуальних прав та позбавило можливості реалізувати свої права шляхом подання заяви про застосування строку позовної давності.

Вказано, що оскаржуване заочне рішення винесено без урахування спеціальних законів, які визначають цивільний оборот нерухомого майна на території АР Крим, а саме Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України». Звернення стягнення на іпотечне майно являє собою чітку послідовність дій, яка складається з опису і оцінки такого майна при його безпосередньому огляді, та, власне, процедури його продажу з прилюдних торгів. З огляду на окупацію АР Крим дотримання цієї процедури є неможливим, а спеціальний нормативно-правовий акт, який міг би регулювати таку процедуру законодавцем не прийнятий.

Також зазначено, що заочне рішення ґрунтується на поданих стороною позивача письмових доказах, які є недостатніми та недостовірними, що свідчить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Статус Капітал Плюс» просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності за невиконання своїх зобов`язань.

У судове засідання 21.02.2023 учасники справи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, від представника ТОВ «Статус Капітал Плюс», надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, а представник ОСОБА_1 - адвокат Чекман М.П. клопотав про відкладення справи розглядом у зв`язку з його зайнятістю цього дня у судовому засіданні по іншій справі.

Однак колегія суддів відхиляє клопотання представника відповідача, остільки адвокат Чекман М.П. неодноразово приймав участь у розгляді справи, надавав пояснення й проти оголошення у судовому засіданні перерви на 21.02.2023 не заперечував, а тому вважає його неявку у судове засідання без поважних причин та відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалює рішення про розгляд справи у відсутність учасників справи.

Заслухавши адвоката Чекман М.П інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Ніцоса А.А. в інтересах ТОВ «Статус Капітал Плюс», правонаступника ПАТ «Родовід банк», який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до справи, 27.12.2006 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №28.4/СК-108.06.2 (далі - Договір), згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 850000 доларів США з відсотковою ставкою 15,0% річних зі строком дії до 27.12.2009року (а.с. 9-10 т.1).

Укладеним між банком та боржником договором про внесення змін до кредитного договору №28.4/СК-108.06.2 від 27.12.2006, п.1.3. договору викладено у наступній редакції: процентна ставка за кредитами за цим Договором встановлюється в розмірі 17 процентів річних» (а.с. 11 т.1).

27.12.2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №28.4/СК-108.06.2 від 27.12.2006 ОСОБА_1 передав у іпотеку іпотекодержателю ПАТ «Родовід Банк» належні йому на праві власності нежитлові приміщення (з 1-1 по 1-20, V), на мансардному поверсі будинку літ. А з навісом літ. «а1», загальною площею 403,90 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 827 000 дол. США (а.с. 12-14 т.1).

Задовольняючи заявлений позов, районний суд виходив з підстав його доведеності.

Проте з такими висновками районного суду погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Убачається, що представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилався на розгляд справи судом першої інстанції у відсутність відповідача, без повідомлення належним чином про час і дату розгляду справи, до призвело до порушення його процесуальних прав.

Згідно пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3) частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України, частина перша ст.6 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення районним судом рішення).

Матеріали справи свідчать про порушення судом процесуальних прав відповідача та прийняття рішення у відсутність даних про його належне повідомлення.

Відповідно до ч. 3 - 5 ст.74 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення районним судом рішення, судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 10 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення районним судом рішення, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази повідомлявся судом ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи впродовж усього часу її розгляду судом, оскільки вся поштова кореспонденція, направлена на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 46,54).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, чим позбавив відповідача можливості реалізації процесуальних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, апеляційним судом встановлено обставини, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку із вирішенням спору з порушенням норм процесуального права, що призвело до неповного з`ясування дійсних обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

Переглядаючи справу, колегія суддів приходить до наступного.

Як установлено матеріалами справи, кредитний договір №28.4/СК-108.06.2 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено 27.12.2006 зі строком виконання до 27.12.2009 року (а.с. 9-10 т.1).

Отже, строк дії кредитного договору сплинув 27.12.2009.

Під час провадження справи в суді апеляційної інстанції установлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором № 28.3/с-023.05.2 від 15.04.2005 та №28.4/СК-108.06.2 від 27.12.2006 стягнуто заборгованість у сумі 18 389 699 грн 79 коп.

В касаційному порядку указане рішення суду скасовано в частині вимог про стягнення пені й у подальшому рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2014 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовідбанк» 545021,62 дол. США заборгованості за кредитним договором по сплаті пені (а.с.78-88 т.2).

Як убачається з матеріалів справи представник відповідача в апеляційній скарзі просив до спірних правовідносин застосувати позовну давність.

Обґрунтовуючи зміст заяви про застосування строку позовної давності, адвокат Чекман М.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилався на правову позицію Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 201/15310/16, у якій суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків: іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням та вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки "піддається" впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).

З урахуванням указаної правової позиції Верховного Суду, представник позивача вважав пропущеним строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки з посиланням на те, що перебіг строку позовної давності у зв`язку з порушенням позичальником умов основного зобов`язання розпочався до 27.12.2009 року і відповідно, закінчився до 28.12.2012 року.

Згідно частини першої статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За відсутності порушення суб`єктивного права чи інтересу або ж за відсутності самого суб`єктивного права позовна давність застосовуватись не може. Тому, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає наявними правові підстави до відмови у позові за його необґрунтованості, а не за спливом строку давності, як зазначено у поданій заяві, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 3.1.1 договору іпотеки, укладеного 27.12.2006року між ОСОБА_3 та ПАТ «Родовід Банк» при порушенні позичальником умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості по кредитам або сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні іпотекодавцем умов цього договору та у випадках, встановлених законом у іпотеко держателя виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 2.4.1 при невиконанні або неналежному виконанні позичальником/іпотекодавцем основного зобов`язання та/або умов цього договору надіслати позичальнику/іпотекодавцю письмову вимог про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього договору. Вимога повинна бути оформлена письмово у вигляді офіційного листа на адресу позичальника/ іпотекодавця, підписаного уповноваженою особою іпотеко держателя із зазначенням вимог, необхідних до виконання або усунення.

За змістом п.3.1.2 договору іпотеко держатель розпочинає звернення на предмет іпотеки якщо протягом тридцяти календарних днів позичальником іпотекодавцем не буде виконана вимога про усунення порушень (а.с. 13 т.1).

Отже, за змістом договору іпотеки ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відповідати іпотечним майном при порушенні позивальником умов основного зобов`язання.

Установлено, що строк дії кредитного договору слив 27.12.2009 й рішеннями Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2009 та 10.09.2014 з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором, на забезпечення якого відповідач передав у іпотеку нерухоме майно.

З долученого до справи складеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, загальний розмір заборгованості в сумі 492748,46 доларів США визначено з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року); 52773,48 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року); 127013,06 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року); 23163,66 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року) (а.с. 21).

Зазначене свідчить, що у розрахунок заборгованості позивачем включено пеню з 04.01.2016 по 04.01.2017, а також трьох процентів річних, як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Між тим, нарахування пені обмежено строком дії договору, який сплинув 27.12.2009, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Що стосується проведених у розрахунку відповідних нарахувань на підставі ст. статті 625 ЦК України, то указана норма права передбачає відповідальність за невиконання грошового зобов`язання й проведення відповідних нарахувань, що носять компенсаційний характер, оскільки таке право кредитора виникає в силу закону, а не з умов договору.

Викладене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 569/613/19 (провадження № 61-18981св19), від 26 лютого 2020 року у справі № 569/23247/18 (провадження № 61-14784св19), від 15 квітня 2021 року у справі № 570/648/19 (провадження № 61-7308св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 569/14282/19 (провадження № 61-5499св20).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав до звернення стягнення на предмет іпотеки, остільки заборгованість, на яку позивач просить звернуть стягнення, нарахована поза межами строку дії кредитного договору та як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, що носить компенсаційний характер.

За змістом договору іпотеки, відповідач не зобов`язувався відповідати іпотечним майном за установленими позивачем у розрахунку заборгованості нарахуваннями.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладені обставини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Чекмана Микити Петровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року скасувати.

Ухвалити по справі по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 03 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: