КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Провадження № 2/552/849/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2023 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі Сороці Є.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Київського районного суду м.Полтави перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що в провадженні Київського районного суду м.Полтави перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.3 ст.369, ч.1 ст.376 КК України. В даному кримінальному провадженні вона визнана потерпілою. Вважає, що даними злочинами їй заподіяна матеріальна та моральна шкода. ОСОБА_2 вона знала, як колишнього заступника Полтавського міського голови Мамая О.Ф. ОСОБА_2 , діючи в інтересах Полтавського міського голови ОСОБА_3 , запропонував їй, судді Октябрського районного суду м.Полтави, як службовій особі, що займає відповідальне становище, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 5 000 доларів США за прийняття рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення за строками давності без встановлення факту винуватості ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 , пропонуючи судді прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення за строками давності без встановлення факту винуватості ОСОБА_3 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, втрутився в діяльність судді. Вона зрозуміла, що її схиляють до співпраці. 19.12.2014 року вона повідомила про злочин до ГУ УБОЗ України. У подальшому, діючи в рамках відкритого кримінального провадження, вона зустрічалася з ОСОБА_3 та неодноразово, як з посередником з ОСОБА_2 . Ситуація в якій вона опинилася у той період, була для неї надзвичайно складною, викликала стрес. Вона перебувала у стані постійної нервової напруги. Крім виконання своїх обов`язків зі здійснення судочинства, вона змушена була повністю підпорядкувати звичайний порядок її життя необхідності фіксування злочину та витрачала значну частину свого особистого часу на спілкування з представниками правоохоронних органів. Поведінка ОСОБА_2 викликала у неї не просто негативні емоції, це були переживання, пов`язані із самою подією вчинення ним злочинних дій стосовно неї та основоположних засад судочинства. Унаслідок усіх цих злочинних дій, вона зазнала приниження своєї честі, гідності та ділової репутації. Перебування тривалий час у стресовій ситуації вплинуло на її психологічний стан, а також стан здоров`я почастішали головні болі, спостерігається підвищення артеріального тиску, погіршення уваги, пам`яті, працездатності. Часто відчуває значну втому, тривогу за своє майбутнє. У зв`язку з цим вона перебувала на лікуванні з 24 по 27.11.2015 року та з 01 по 04.12.2015 рік. Лікар під час госпіталізації з 01 по 04.12.2015 року у зв`язку артеріальною гіпертензією та судинним кризом пояснив, що її фізичний стан пов`язаний зі стресовою ситуацією та рекомендував відповідні призначення. Отже її захворювання знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з перенесеними стражданнями внаслідок вчиненого ОСОБА_2 злочину щодо неї. Починаючи з 17.12.2014 року вона не може займатися своїми звичними справами. Зазначене підтверджується висновком судово-психологічної експертизи №634 по кримінальному провадженню №0000303, складеному 26.01.2016 року. Таким чином, унаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , вона зазнала моральних переживань з приводу пропозиції надання їй неправомірної вигоди та втручання в її діяльність як судді, а також приниження її честі, гідності та ділової репутації. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі 55 000 грн. Майнову шкоду, пов`язану з лікуванням з 24 по 27.11.2015 року, з 01 по 04.12.2015 року в розмірі 1887,40 грн. В зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1887,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 55 000 грн.

22.11.2022 року до Київського районного суду м.Полтави на підставі постанови Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 31.10.2022 року надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

25.11.2022 року судом відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.12.2022 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. З даного відзиву вбачається, що ОСОБА_2 з вимогами позовної заяви ОСОБА_1 не погоджується та вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки він був обвинувачений за ч.1 ст.376 КК України, був виправданий у зв`язку із недоведеністю участі у вчиненні даного злочину. Експертом констатовано неможливість визначення ступеня провини заподіювача шкоди та застосування відповідного коефіцієнта. ОСОБА_1 вважає, що дії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є взаємопов`язаними, однак експертом не визначено ступінь провини саме ОСОБА_2 . Крім того, позовні вимоги обґрунтовані в тому числі діями інших осіб, щодо яких справа не розглядалась, тому дані обґрунтування позивача викладені в позовній заяві з посиланням на експертизу є безпідставними. ОСОБА_1 просить стягнути з нього моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 55000 грн., при цьому, жодним доказом такі вимоги не підтверджує. Тому вважає, що позивач не надав неналежних та допустимих доказів, для підтвердження позовних вимог. Щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1887,40 грн., то позивачем до позовної заяви додано квитанції на придбання певних ліків в той же час нею не надано жодних доказів того, що саме дані ліки були призначені лікарем і саме для її лікування, а саме: відсутні копії листів призначення з історії хвороби, що унеможливлює підтвердження того факту, що саме ці ліки, та саме в такій кількості буди призначені ОСОБА_1 лікарями, саме на їх придбання були витрачені грошові кошти. Вважає, що копії фіскальних чеків на придбання медичних препаратів без надання суду доказів, що вона за характером лікування потребувала застосування саме цих препаратів, та, що вони були використані для її лікування, не є достатніми доказами для підтвердження розміру завданої їй матеріальної шкоди. З наданих копій чеків вбачається придбання ліків різного призначення, проте будь-яких належних доказів на підтвердження необхідності та доцільності застосування придбаних ліків відповідними рекомендаціями та призначеннями лікарів не надано. В зв`язку з чим просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

02.01.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну позовних вимог, в якій вона просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1887,40 грн. та моральну шкоду в розмірі, визначеному шляхом проведення відповідної судово-психологічної експертизи. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, понесені стороною позивача.

02.01.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Турченко Т.В.

04.01.2023 року суддею Київського районного суду м.Полтави Яковенко Н.Л. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Турченко Т.В. відмовлено.

06.01.2023 року судом винесено ухвалу, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, а також відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 про призначення додаткової судово-психологічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Інші пояснення, заяви та клопотання від учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи судом, не надходили.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в Київському районному суді м.Полтави перебувало на розгляді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000303 від 27.10.2014 року стосовно ОСОБА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369 та ч.1 ст.376 КК України. З даного кримінального провадження вбачається, що потерпілою по даній справі є ОСОБА_1 .

04.03.2016 року під час розгляду кримінальної справи суддею Київського районного суду м.Полтави Куліш Ю.В. було долучено до справи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

24.09.2018 року Київським районним судом м.Полтави в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369 та ч.1 ст.376 КК України постановлено вирок, яким ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369 та ч.1 ст.376 КК України у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочинів. Судові витрати віднесено за рахунок держави. Припинено дію ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 10.06.2015 року та скасовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 40 мінімальних заробітних плат в сумі 48 720 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять) грн. та повернуто заставодавцю. Припинено дію ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 10.06.2015 року та скасовано арешт на транспортний засіб мотоцикл КМЗ Днепр 11, 1987 року випуску НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 . Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином залишено без розгляду.

24.01.2022 року вироком Харківського апеляційного суду вирок Київського районного суду м.Полтави від 24.09.2018 року у відношенні ОСОБА_2 скасовано в частині виправдання ОСОБА_2 за ч.3 ст.369 КК України. Постановлено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України. Призначено ОСОБА_2 за ч.3 ст.369 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину), звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_2 процесуальні витрати на залучення експерта, в зв`язку з проведенням психологічних експертиз у розмірі 15 974 грн. 40 коп. та на проведення судово-криміналістичної експертизи відео-, звукозапису та судово- лінгвістичної (текстуальної) експертизи у розмірі, що становить 9 468 грн. 60 коп. на користь держави. У решті вироку, в тому числі в частині виправдування ОСОБА_2 за ч.1 ст.376 КК України, залишено без змін.

31.10.2022 року постановою Верховного Суду України вирок Харківського апеляційного суду від 24.01.2022 року стосовно ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті вирок апеляційного суду стосовно ОСОБА_2 залишено без змін.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до частини 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина 2 ст.22 ЦК України визначає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 ст.22 ЦК України).

Частина 1 ст.1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 доведено факт заподіяння ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 1 887 грн. 40 коп., на підтвердження чого суду було надано копії чеків на придбання лікарських препаратів на суму 1 887 грн. 40 коп. (том справи 1, а.с.146-148)

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує положення частини 3 ст. 23 ЦК України та роз`яснення, які містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вирок Харківського апеляційного суду від 24.01.2022 року, постанову Верховного Суду від 31.10.2022 року та бере до уваги характер немайнових втрат і глибину душевних страждань позивача.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, у зв`язку з чим, визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 55000 грн., суд вважає завищеним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню позивачу у сумі 27 500 грн. Саме така сума, на думку суду, є співмірною з понесеними позивачем моральними стражданнями та відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відтак, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 4-13, 76-82, 141, ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 887 грн. 40 коп. та 27 500 грн. моральної шкоди, а всього: 29 387 грн. 40 коп. (двадцять дев`ять тисяч триста вісімдесят сім гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого, АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 09.01.2023 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко