Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2023 р. Справа № 608/309/23

Номер провадження2/608/248/2023

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві позивач вказав, що 13 червня 2006 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 17.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З відповідачкою разом не проживають протягом останнього року, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між ними, а також те, що вона бажає виїхати за межі України. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивач просить шлюб розірвати. Діти на даний час проживають разом з ним, між ними немає спору щодо місця проживання дітей, тому ОСОБА_1 також просить залишити дітей проживати разом з ним.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити, суду пояснив, що в шлюбі з відповідачкою часто виникали сварки та інші непорозуміння, в зв`язку з чим в червні 2022 року вони припинили шлюбні відносини і з того часу разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Разом з ним залишилися малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з якими він проживає в квартирі батька по АДРЕСА_1 . Він постійно займається вихованням дітей, забезпечує їх всім необхідним. Діти прихильно до нього відносяться, а тому з врахуванням таких обставин, просить після розірвання шлюбу залишити дітей надалі проживати з ним. Тим більше, йому стало відомо, що відповідачка планує виїзд за межі України.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнає. Також просить розірвати шлюб з позивачем, так як вони спільно не проживають, сімейних відносин не підтримують. Після розірвання шлюбу малолітніх дітей залишити проживати з батьком, оскільки вона має намір їхати на роботу в Італію.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що з 13 червня 2006 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували в Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 17.

Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між сторонами. Відповідачка має намір виїхати проживати за межі України. Сторони не підтримують подружніх відносин протягом останнього року. Діти проживають разом з батьком, перебувають на його утриманні.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.

Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 звернув увагу на те, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував проживання дитини, не визначаючи його.

Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

З врахуваням вищенаведених обставин після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС Банк» № 01-1647915/1/С від 01 лютого 2023 року, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 142, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, --

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), який був зареєстрований 13 червня 2006 року в Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 17.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з батьком.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільської області, , що розташоване за адресою: м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 39, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 1073,60 гривень, який було сплачено згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС Банк» № 01-1647915/1/С від 01 лютого 2023 року, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. І. Парфенюк