КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1117/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року ухвалене під головуванням судді Волчка А.Я.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08 вересня 2003 pоку сторони уклали шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис №24.

За час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_4 , 2004 року народження; ОСОБА_5 , 2009 року народження та ОСОБА_6 , 2013 року народження.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Неповнолітні діти залишились проживати разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Києво-Святошинський районний суд Київської області рішенням від 19 червня 2020 року з позивача на користь відповідачки стягнув аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 9 000,00 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09 квітня 2020 року.

Вказує, що на теперішній час перебуває у цивільному шлюбі, у якому з дружиною чекають дитину.

Зазначає, що наразі вимушений з дружиною мешкати в орендованому приміщенні, оскільки будинок, де раніше мешкав з колишньою дружиною, залишив їй та дітям.

Вказує, що у зв`язку з виникнення коронавірусу COVID-19, запровадженням в Україні карантину був вимушений припинити підприємницьку діяльність.

Уважає, що у зв`язку із новим шлюбом, позивач зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище сім`ї, яка чекає збільшення, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою.

Мотивуючи наведеним, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року з 9 000,00 гривень до 6 000,00 гривень, починаючи стягнення з моменту подання позову та до досягнення дітьми повноліття.

Києво-Святошинський районний суд Київської області своїм рішенням від 24 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовив.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Субботіною Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов помилкових висновків при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У позовній заяві позивач зазначав, що його матеріальний стан погіршився, він не має можливості сплачувати такий розмір аліментів, який втричі перевищує мінімальний розмір аліментів на одну дитину.

Вказує, що судом не було враховано зміни сімейного стану позивача та наявність інших осіб на його утриманні у зв`язку із новим шлюбом, в якому народився син, а також зміну його майнового стану та необхідність у коштах для забезпечення новоствореної сім`ї в нових життєвих обставинах.

Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Вказує, що відносно рухомого та нерухомого майна, придбаного у шлюбі триває судовий спір, а тому на даний час позивач має лише засоби для щоденного проживання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20, 08 жовтня 2018 року у справі №678/13/17, від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та зменшити розмір аліментів що стягуються за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 2004 року народження, ОСОБА_5 2009 року народження, ОСОБА_6 2013 року народження з 9 000,00 грн до 6 000,00 грн, починаючи стягнення з моменту подання позову та до досягнення дітьми повноліття.

16 серпня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Мироненка О.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 на апеляційну скаргу.

Вказує, що при визначенні розміру аліментів, суд врахував твердження ОСОБА_2 про те, що він орендує житло для проживання.

Зазначає, що позивач вводить суд в оману вказавши, що 31 травня 2021 року він припинив свою підприємницьку діяльність. Вказує, що ОСОБА_2 повторно зареєструвався як фізична особа - підприємець з 30 червня 2021 року. Таким чином, матеріальний стан позивача з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів жодним чином не змінився.

Щодо тверджень позивача про судовий спір з приводу майна, придбаного за час перебування у шлюбі, сторона відповідача вказує, що позивач жодним чином не позбавлений права власності на таке майно, зокрема, права користування ним.

Також зазначає, що у позивача у власності є дві земельні ділянки площею 0,05 га та 3,55 га, які не є предметом спору.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено того факту, що народжена у цивільному шлюбі дитина на даний момент перебуває на утриманні позивача.

Зазначає, що сам по собі факт створення нової сім`ї та народження ще однієї дитини в іншому шлюбі не свідчить про погіршення матеріального стану.

В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

Окрім цього, вказує, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач перерахував лише 3 000,00 гривень та станом на 26 серпня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів становив 148 848,38 гривень .

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Мироненко О.О. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Налаштувати відеозв`язок із представником позивача не виявилось можливим за технічних причин.

Відповідно до статті 372 ЦПК України, з урахуванням частини 5 статті 212 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, оскільки всі повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що обставини, викладені у позовні заяві про зменшення розміру аліментів, були враховані судом при визначенні розміру аліментів про їх стягнення. Окрім того, суд першої інстанції вказав, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням від 19 червня 2020 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямоване на належне забезпечення спільних з ОСОБА_3 дітей та суперечитиме їх інтересам.

Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків, чому кореспондується право одного з батьків подати позов до суду для спонукання іншого з батьків брати участь у витратах на дитину, якщо останній ухиляється від цього або виконує такі обов`язки неналежним чином.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Установлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказана обставина підтверджується даними свідоцтв про народження НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно (а.с.9,11,13).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року стягнуто аліменти із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 9000 гривень на утримання трьох дітей.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року про стягнення аліментів (а.с.76-81).

З даних виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що ОСОБА_2 з 31 травня 2021 року припинив підприємницьку діяльність (а.с.21-22).

З даних виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що ОСОБА_2 включений в реєстр як фізична особа - підприємець з 30 червня 2021 року ( а.с. 74).

З даних інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №290224901 від 14 грудня 2021 року та №290226054 від 14 грудня 2021 року убачається, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:5132 площею 0,05 га та :00:004:0188 площею 3,55 га (а.с.82-85).

З даних розрахунку заборгованості, складеного головним державним виконавцем Комар Г.В., убачається, що ОСОБА_2 станом на 26 серпня 2021 рік має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 148 848,38 гривень (а.с.86).

З даних свідоцтва про народження НОМЕР_4 убачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.96, 98).

З даних податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_2 убачається, що період перебування фізичної-особи підприємця на спрощеній системі оподаткування з 01 січня 2021 року по 31 травня 2021 рік (а.с.121-122).

Відповідно до статті 192 СК України право на зменшення розміру аліментів може виникати у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які давали б підстави для зменшення розміру аліментів, установлених судом.

Доводи скаржника про припинення підприємницької діяльності з 31 травня 2021 року, що мало наслідком погіршення матеріального становища, відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовуються даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого убачається, що ОСОБА_2 включений в реєстр як фізична особа - підприємець з 30 червня 2021 року.

Посилання скаржника на необхідність оренди житла відхиляються колегією суддів, оскільки доказів на підтвердження цих обставин позивачем не надано.

Колегія суддів вказує, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначений відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітнього сина без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з відповідачкою та суперечитиме їх інтересам.

Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20, 08 жовтня 2018 року у справі №678/13/17, від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, апеляційним судом відхиляються, оскільки обставини у справах, що були предметом касаційного перегляду, не є релевантними обставинам у цій справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова