Справа № 182/37/23
Провадження № 2-н/0182/34/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06.01.2023 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г., розглянувши в м. Нікополі матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 37 826,13 грн. за період з 01.05.2020 року по 30.11.2022 рік ,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу.

Ррозглянувши надані матеріали, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 14 від 23.12.2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Відповідно до п. 10 вищевказаної Постанови норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

До матеріалів заяви подано розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.05.2020 року по 30.11.2022 року, де вказано, що станом на травень 2020 року боржнику нараховано 7962,10 грн., при цьому кВт*год вказано 0,00, заборгованість станом на травень 2020 року також 0,00 грн. Тобто, з розрахунку не вбачається яким чином станом на 01.05.2020 року нараховано 7962,10 грн. заборгованість за надані послуги.

Також ,в розрахунку наданому до заяви відсутні дані про те, які застосовані тарифи за постачання електричної енергії по кожному місяцю.

Отже, з поданого розрахунку не можливо встановити за який період часу нарахована заборгованість у розмірі 37826,13 грн. , за якими тарифами нарахована заборгованість та чи звернувся заявник в межах строку звернення до суду.

Таким чином, заявник не обґрунтував свої вимоги та не додав документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Для стягнення заборгованості суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань за відповідними тарифами).

Судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої сторони та суд позбавлений можливості додатково збирати докази, з`ясовувати додатково обставини правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

П.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Відтак, враховуючи те, що заявник не надав до суду доказів, що мають значення для встановлення безспірності правовідносин, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З метою недопущення порушення цивільних прав та інтересів заявника, суд вважає за необхідне роз`яснити ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" право на повторне звернення до суду із заявою про видачу судового наказу після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 163, 165 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 37 826,13 грн. за період з 01.05.2020 року по 30.11.2022 рік .

Копію ухвали надіслати заявнику до відома.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу суду складено 06.01.2023 року.

Суддя: А. Г. Багрова