справа № 439/414/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року Бродівський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Бунди А.О.

за участю секретаря судового засідання Музички Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Броди в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Бродівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу Матіяш Іван Антонович про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , де з подальшими уточненнями просить суд

-визнати ОСОБА_3 таким, що фактично вступив в управління спадковим майном після смерті батька ОСОБА_4 ;

-визнати недійсним Свідоцтво на спадщину, видане ОСОБА_5 та посвідчене Бродівською державною нотаріальною конторою 11.01.1994 року по реєстру №46;

-скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями: сарай Б-1, вбиральня В-1, літня кухня Г-1;

-визнати недійсним Договір дарування житлового будинку від 03.04.2020 року у АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу Львівської області Митіяш І.А., серія та номер 206.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що її свекруха, ОСОБА_5 , проживала у АДРЕСА_1 ,померла ІНФОРМАЦІЯ_1 До цього часу у вказаному будинку проживали позивачка та її син та до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав її чоловік ОСОБА_3 . Відтоді як померла свекруха від відповідачки ОСОБА_2 їй стало відомо про те, що право власності на будинок з господарськими будівлями було повністю оформлено за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Бродівською державною нотаріальною конторою 11.01.1994 року по реєстру №46, а потім подаровано відповідачці. Вважає, що вищевказаний будинок ОСОБА_5 оформила на себе незаконно та зазначила, що її свекор, ОСОБА_4 , побудував та здав в експлуатацію житловий будинок у 1989 році, що підтверджується Актом про введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 29 вересня 1989 року та Рішенням №367 виконкому Бродівської міської Ради народних депутатів від 17.10.1989 р. Свекор помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов спірний будинок. Його спадкоємцями були дочка ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 (її чоловік), який спадщину прийняв, оскільки проживав в цьому будинку і після смерті батька продовжував ним користуватись та утримувати його. Але чоловік за життя не оформив право власності на спірний будинок. Проте, незважаючи на це свекруха оформила право власності вцілому на весь будинок повністю на себе і подарувала його своїй доньці. Вважає, що, такими діями вона порушила її законне право вільно володіти та розпоряджатись спадковим майном після смерті чоловіка.

На підставі ст.ст.1218, 1221, 1258, 1261, 147, 1216, 1267, 1268, 1270, 372, 392, 319, 717, 236, 203, 229 ЦК України, ст.ст.525 ,526, 529, 548, 549, 553, 76, 261 ЦК в редакції 1963 року просить позов задоволити.

30.03.2021 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

27.04.2021 року ухвала суду про витребування доказів.

31.05.2021 року ухвала суду про витребування доказів.

26.08.2021 залучено до участі у справі третіх осіб: Бродівську державну нотаріальну контору та приватного нотаріуса Бродівського районного нотаріального округу Матіяша Івана Антоновича.

23.08.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд по суті.

Сторони, їх представники,треті особи в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи та письмових пояснень.

Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, третіх осіб на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням письмових пояснень сторін, які долучені до матеріалів справи.

Так, 26.08.2021 року представник позивача адвоката Секретар О.Л. подала письмові пояснення зміст яких зводиться до того, що ОСОБА_3 дійсно проживав та був зареєстрований разом з покійним батьком по день смерті батька в період з 10.02.1987 року по 22.01.2019 року, тому правова підстава для успадкування ОСОБА_5 всього майна після смерті чоловіка відсутня. Відмова ОСОБА_3 від своєї частки у спадковому майні після смерті батька була ним написана після спливу шестимісячного строку для подання такої заяви, тому є недійсною. Вважає, що спадкодавцю ОСОБА_3 належала частка у житловому будинку, оскільки він, проживаючи разом з батьком прийняв спадщину після його смерті. В свою чергу ОСОБА_1 прийняла спадщину після свого чоловіка ОСОБА_3 , так як на час його смерті проживала за однією адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що правом оспорювати правочин цивільне законодавство наділяє не лише сторону правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи».

31.10.2022 року представник відповідача - адвокат Сиротюк Р.М. подав письмові пояснення у яких, зокрема, зазначив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 діти покійно ОСОБА_4 дійсно відмовилися від прийняття спадщини шляхом подання відповідних заяв. Претензій та вимог ОСОБА_3 на спадкове майно від якого відмовився за життя не заявляв. Тому вважає, що права ОСОБА_1 жодним чином не порушені, вона не була спадкоємцем і як наслідок є неналежним позивачем у даній справі.

Дослідивши надані докази, з`ясувавши обставини справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що згідно матеріалів спадкової справи ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 (а.с.41). Спадкоємцями першої черги були його діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 на праві особистої власності належав житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 збудований у 1989 році (а.с.9-10,37 зворот).

11.01.1994 року дружині ОСОБА_5 державним нотаріусом Матіяш Г.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за №46. Спадкове майно складалося із житлового будинку із господарськими будівлями, який занходиться АДРЕСА_1 (а.с.34).

Пізніше 25.02.2008 року дружині ОСОБА_5 нотаріусом Бродівської державної нотаріальної контори Мартинюк О.Є. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за №708. Спадкове майно складалося із права на грошовий вклад з відповідними процентами, коменсацію та індексацію до нього (а.с.45).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовилися від належної їм частки спадщини, про що подали заяви у Бродівську державну нотаріальну контору (а.с.38-39).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

Спадкоємцями після його смерті є, зокрема, дружина ОСОБА_1 , яка проживала разом із спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1 з часу одруження з 04.07.2000 року (а.с.11,14-15).

03.04.2020 року ОСОБА_5 подарувала житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 дочці ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування посвідченого приватним нотаріусом Матіяшем І.А., зареєстрованого в реєстрі №206. Житловий будинок належав ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.01.1994 року, реєстраційного посвідчення виданого 18.03.1994 року Золочівським МБТІ за Р.1517 (а.с.60-62).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.6).

Згідно інформації Бродівської державної нотаріальної контори від 18.06.2021 року №206/01-16 спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 та спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 не заводилися (а.с.63).

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Спірні спадкові правовідносини, після смерті ОСОБА_4 (батька чоловіка позивачки ОСОБА_1 ) регулюються нормами ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), оскільки виникли до 1 січня 2004 року, спадкові правовідносини після смерті ОСОБА_3 ., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 регулюються нормами ЦК України (2004 року).

Згідно з ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 526 ЦК УРСР передбачено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Згідно з ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Воля спадкоємця ОСОБА_3 знайшла своє вираження в поданій ним до нотаріальної контори заяві про відмову від належної йому частки спадщини (а.с.39). Хоча, судом встановлено, що дана заява подана ОСОБА_3 після спливу встановленого законом шестимісячного строку, однак суд зазначає, що протягом свого життя ОСОБА_3 не вчинено жодних дій, які б свідчили про його наміри вчинити встановлені законом дії на відкликання даної заяви та його волю мати намір претендувати на свою частку у спадщині, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_4 . Тому, підстав вважати, що ОСОБА_3 є таким, що фактично вступив в управління спадковим майном після смерті батька у суду немає.

Відповідно свідоцтво на спадщину видане ОСОБА_5 та посвідчене Бродівською державною нотаріальної конторою 11.01.1994 року у відповідності до чинного законодавства та з дотриманням усіх його вимог.

Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 його дружина ОСОБА_1 мала право на прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 не входив житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відтак ОСОБА_1 не може претендувати на його частку у праві власності як на спадкове майно.

Щодо визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 03.04.2020 укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

У ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну свідому уяву про предмет договору та досягли згоди про всі його істотні умови.

З оспорюваного договору дарування від 03.04.2020 року вбачається, що з однієї сторони дарувальник ОСОБА_5 та з другої сторони обдаровуваний ОСОБА_2 , попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, без будь-яких погроз, насильства як фізичного так і морального, уклали цей договір про таке: дарувальник передає безоплатно у власність обдаровуваного ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 . При цьому, посвідчуючи вказаний договір, нотаріус встановив сторони договору та їх дієздатність.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про не дотримання при укладенні договору дарування вищевказаних цивільно-правових норм позивач суду не надав та судом таких доказів не здобуто.

З урахуванням всіх обставин справи, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки позивач не довів перед судом ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а тому наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог з мотивів викладених вище.

На підставі ст.ст.524, 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.15,16,261,1216,1218,1222,1268 ЦК України, керуючись ст.ст.10,12,81,82,89,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Бродівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу Матіяш Іван Антонович про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_3 .

Третя особа - Бродівська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження Львівська область м.Броди вул. Л. Українки,55,

Третя особа - приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу Матіяш Іван Антонович, юридична адреса Львівська область, м.Броди, вул.Золота,8.

Повний текст рішення суду складено та підписано 30 січня 2023 року.

Суддя: А.О.Бунда