Справа № 517/758/22
Провадження № 2/517/11/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2023 рокусмт. Захарівка
Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Гончар І.В., при секретарі Заболотній Л.В., участі: позивача - ОСОБА_1 , представника Відділу служби у справах дітей Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області - Коваль Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , яка залишила на неї своїх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. ЇЇ донька самоусунулась від виховання своїх малолітніх дітей і виконання своїх обов`язків з серпня 2020 року по теперішній час, зовсім не приділяє уваги їх вихованню, не цікавиться їхнею долею, матеріально не забезпечує, змінює місце проживанняз різними співмешканцями, веде аморальний спосіб життя. Більше року ОСОБА_2 проживала в м. Одесі за рахунок державних виплат на дітей та пенсії по інвалідності. Малолітні діти проживають разом з нею, вона піклується про них, матеріально забезпечує, створює належні умови для життя разом із своїм чоловіком.
Так, як її дочка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, то вона змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав.
Позивачка в судовому засідані позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме надісланням судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представник Органу опіки та піклування Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області в судовому засіданні питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та встановлення опіки над малолітніми дітьми залишила на розсуд суду. Також пояснила, що з 2021 року ніхто до них не звертався із заявами про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та із заявами про встановлення на облік, як кандидата на опікуна.
Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_6 , який допитаний з психологом суду показав, що він разом із своїми сестрами проживає з бабусею та з дідусем, йому подобається, вони його неображають, з мамою не спілкується і вона до них не приїджає.
Психолог КОЗ "Захарівського ліцею" ОСОБА_7 в судовому засідані пояснив, що під час бесіди з малолітнім ОСОБА_8 було зрозуміло, що він має сумніви, щодо того з ким дійсно хоче проживати.
Суд вважає, що відповідач не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток.
Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо.
Судом встановлено, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має трьох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 23.01.2018 р. Фрунзівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 222 від 07.12.2011 р.), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 23.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 3435 від 10.04.2015 р.) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 21.12.2017 року Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 218 від 21.12.2017 р.).
В свідоцтвах про народження її дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком записано ОСОБА_10 , але згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батьком обох дітей записано ОСОБА_11 , згідно ст. 135 СК України.
Згідно рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 28.05.2015 року батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_12 було позбавлено батьківських прав.
Згідно рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.04.2013 року по справі № 517/190/13-ц шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , зареєстрований 12.02.2011 року у відділом РАЦС Фрунзівського районного управління юстиції в Одеській області Одеської, актовий запис № 12 - розірвано.
До матеріалів справи додано акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20 травня 2019 року, складеним депутатом Захарівської селищої ради в присутності трьох свідків, що є застарілим документом.
Відповідно до доданої позивачкою до матеріалів справи довідки - характеристики Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 23.09.2022 № 1539, виданої ОСОБА_2 , тобто відповідачці в якій зазначено, що відповідачка ОСОБА_2 за час проживання на території селищої ради характеризується негативно, неодноразово надходили усні скарги від матері ОСОБА_1 , щодо невиконання материнських обов`язків стосовно своїх малолітніх дітей, не приймає участі в їх розвитку, навчанні та вихованні, матеріально не забезпечує, з дітьми не спілкується півтора року. На даний час проживає в м. Ізмаїлі, разом з нею проживає малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Тобто, з вищевказаної довідки вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 приїджала до смт. Захарівка та їй видали довідку і вона передала її своїй матері. Також, зазначено, що найменша донька проживає разом із нею, а не з позивачкою, як зазначено в позовній заяві.
Також, з вищевказаної довідки вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 проживає в м. Ізмаіл Одеської області разом із малолітньою дочкою ОСОБА_14 , хоча позивач просить позбавити батьківських прав всіх трьох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Також, до матеріалів справи додано висновок Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 по відношенню до її малолітніх дітей від 05.07.2021 р. за №1079, відповідно до якого Захарівська селища рада Роздільнянського району Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Вищевказаний висновок, суд не приймає до уваги, так як він складений в 2021 році
Але, суд не може прийняти його як доказ, тому що вищевказаний висновок був складений за півтора року до подачі позовної заяви про позбавлення батьківських прав та відсутні правові підстави для його надання.
Також, з показань представника відділу служби у справах дітей Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області випливає, що ніхто з 2021 року до них не звертався про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та позивачка не стоїть на обліку, як кандидат на опіку.
Відповідно до ч.5 ст.19 СК орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до частини шостої ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Крім того до суду відповідний висновок, акт обстеження умов проживання дітей та їх матері не наданий.
За таких обставин у цій справі відсутні виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечило б Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, притягнення до адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно її неповнолітніх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей.
Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення її матері батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - відмовити.
Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про необхідність змінити ставлення до виховання своїх малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поклавши на Захарівську селищну раду Роздільнянського району Одеської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І.В. Гончар