Справа 206/1696/22
Провадження 2/206/40/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Мороз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 28, офіс 401, ЄДРПОУ - 42305986) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

в режимі відео конференції представника позивача ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2022 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 412496,67 грн. з яких: 159996,67 гривень - заборгованість за кредитом, 200000,00 гривень - проценти за неправомірне користування кредитом, 52500,00 гривень - штраф за договором застави транспортного засобу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_1 08 серпня 2020 року уклали договір № 08-08-20-01-І надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. За умовами вказаного договору ТОВ «Гелексі Фінанс» зобов`язується надати грошові кошти ОСОБА_1 у сумі 130000,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит та сплатити процент за користування кредитом у розмірі 66 відсотків річних та інші нараховані суми на умовах та в строки встановлених договором. В якості забезпечення своїх зобов`язань ОСОБА_1 надав в заставу ТОВ «Гелексі Фінанс» рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, моделі SPRINTER 313 CDI, рік випуску 2010, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип спеціалізований вантажний фургон ізотермічний-В, дата першої реєстрації - 11 червня 2013 року, дата реєстрації - 05 червня 2018 року, зареєстрований ТСЦ 1242, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видано ТСЦ 1242 05 червня 2018 року. 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Гелексі Фінанс» із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 30000,00 грн. з кінцевою датою повернення 07 лютого 2021 року та погодився зі збільшенням відсоткової ставки від 66% річних та 78% річних з 04 листопада 2020 року. 03 листопада 2020 року ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір № 1 про внесення змін та доповнень до Договору № 08-08-20-01-І надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 03 листопада 2020 року відповідач та позивач уклали договір про внесення змін № 1 до Договору застави транспортного засобу. Внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 , за останнім станом на 03 червня 2022 року утворилась заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 159996,67 гривень, процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 200000,00 гривень, штрафу за договором застави транспортного засобу у сумі 52500,00 гривень.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 08 серпня 2020 року між сторонами був укладений договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Позивачем передано грошові кошти у сумі 130000,00 гривень відповідачу, а відповідач зобов`язувався їх повернути та сплатити відсотки за користування кредитом. Між сторонами на виконання позичальником свого зобов`язання також було укладено договір застави транспортного засобу від 08 серпня 2020 року. В подальшому, сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору надання коштів у позику, через збільшення суми позики та відсотків. За умовами договору застави транспортного засобу ОСОБА_1 мав, зокрема, передати предмет застави на зберігання заставодержателя у разі порушення ним умов договору позики, або цього договору; не рідше одного разу на місяць доставляти предмет застави заставодержателю для огляду; без письмової згоди заставодержателя не перевозити предмет застави за межі Київської області. Вказала, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час, як відповідач в порушення умов договору вчасно не сплатив заборгованість за кредитом. Додатково пояснила, що відповідачем фактично сплачено 53195,00 гривень за період з 08 серпня 2020 року по 08 лютого 2021 року, чим фактично погашено нараховані відсотки за користування кредитом (за період з 08 серпня 2020 року по 07 лютого 2021 року - 53191,67 гривень), та 52000,00 гривень за період з 08 лютого 2021 року по 03 червня 2022 року.

Вказала, що докази розміру судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу, будуть нею подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні вказали, що вважають позов безпідставним та необґрунтованим, просили відмовити в його задоволенні. ОСОБА_1 дійсно 08 серпня 2020 року уклав з позивачем договір надання коштів у позику за яким отримав від позивача 130000,00 гривень та зобов`язувався повернути їх у строк до 07 лютого 2021 року, а також уклав договір застави транспортного засобу. Водночас із цим, позивачем з незрозумілих причин не зараховані сплачені ним 52000,00 гривень в рахунок погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом. Самими умовами договору не передбачено сплати процентів за неправомірне користування кредитом поза межами дії кредитного договору, а позивач не мав права додатково нараховувати проценти за користування кредитом, у розмірі встановленому умовами кредитного договору, оскільки цими умовами не передбачено сплати процентів за неправомірне користування кредитом поза межами дії кредитного договору. Вважають, що нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюється за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема, відповідно до ст. 625 ЦК України. Правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 200000,00 гривень відсутні. Звертають увагу суду на те, що проценти обраховані за період після спливу строку кредитування. Останніми також надано відповідні додаткові письмові пояснення.

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що співробітниками служби охорони позивача його було змушено підписати заяву про збільшення суми кредиту на 30000,00 гривень, через те, що ним було допущено прострочення одного з платежів за договором. Повідомив, що його шантажували тим, що його заборгованість почнуть обраховувати за ставкою 720 відсотків річних та заберуть його автомобіль, через що він був вимушений її підписати, гроші фактично не отримував.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 08 серпня 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Гелексі Фінанс» уклали договір № 08-08-20-01-І про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Гелексі Фінанс», як кредитодавець, зобов`язувався передати ОСОБА_1 , як позичальнику, грошові кошти в сумі 130 000 грн., а ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредит до 07 лютого 2021 року та сплатити відсотки в розмірі 66,00 % річних.

Відповідно до 1.4 Договору передбачено укладення позичальником договору застави транспортного засобу, що належить позичальнику марки Mercedes-Benz, моделі Sprinter 313 CDI, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 .

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у випадку ненадходження від позичальника чергового щомісячного платежу кредит вважається кредитом з підвищеним ризиком та протягом строку визначення кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі 720 відсотків річних за користуванням кредитом.

Додатком № 1 до договору передбачено графік розрахунків, відповідно до якого загальна вартість кредиту складає 138,12 % від суми кредиту або 179550,00 гривень.

08 серпня 2020 року сторони уклали договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого ОСОБА_1 , як заставодавець, передає у заставу ТОВ «Гелексі Фінанс», як заставодержателю, належний йому транспортний засіб Mercedes-Benz, моделі Sprinter 313 CDI, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 .

Пунктом 2.2 передбачено вартість предмета застави в сумі 175 000,00 гривень.

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав ТОВ «Гелексі Фінанс» заяву про збільшення суми кредиту, згідно з договором від 08 серпня 2020 року №08-08-20-01-І на 30 000,00 гривень з кінцевою датою повернення 07 лютого 2021 року, в якій також погодився зі збільшенням відсоткової ставки від 66 відсотків річних до 78 відсотків річних з 04 листопада 2020 року. 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Гелексі Фінанс» уклали договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору № 08-08-20-01-І надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту за договором позики збільшилась до 160000,00 гривень зі сплатою 78 відсотків річних, умови договору щодо строку його дії (кредитування) залишились без змін.

Додатком № 2 до договору передбачено графік розрахунків (з урахуванням внесених змін та доповнень до договору), відповідно до якого загальна вартість кредиту складає 137,40 % від суми кредиту або 219841,67 гривень.

03 листопада 2020 року сторони уклали договір про внесення змін до договору застави транспортного засобу від 08 серпня 2020 року.

На виконання умов договору ОСОБА_1 сплачені грошові кошти на рахунок ТОВ «Гелексі Фінанс», що підтверджується платіжними дорученнями: № @2PL041834 від 15 жовтня 2020 року - 7150,00 гривень, № @2PL041838 від 15 жовтня 2020 року - 7150,00 гривень, № @2PL303313 від 09 листопада 2020 року - 7150,00 гривень, № 12265004SB від 12 грудня 2020 року - 10400,00 гривень, № @2PL855505 від 11 січня 2021 року - 10400,00 гривень, № @2PL346868 від 14 січня 2021 року - 545,00 гривень, № 14363287SB від 08 лютого 2021 року - 10400,00 гривень, @2PL719821 від 09 березня 2021 року - 10400,00 гривень, № @2PL989258 від 08 квітня 2021 року - 10400,00 гривень, № @2PL765839 від 12 травня 2021 року - 10400,00 гривень, № @2PL976772 від 09 липня 2021 року - 10400,00 гривень, № @2PL976770 від 09 липня 2021 року - 10400,00 гривень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено Законом (право застави).

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами договору позики та договору застави передбачено, що кредит ОСОБА_1 було надано на строк до 07 лютого 2021 року. Отже, починаючи з 08 лютого 2021 року відповідач мав обов`язок перед позивачем повернути всю заборгованість за договором з процентами.

Відповідно до п. 1.5 Договору у разі невиконання, неналежного виконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань, передбачених договором, дія даного договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань включаючи день фактичного та повного розрахунку. Після закінчення строку, на який надано кредит, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі визначеному в п. 7.1 договору, пеня за неналежне виконання позичальником зобов`язань нараховується в розмірі визначеному п. 8.3 договору до нового розрахунку за договором.

Прострочення виконання ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредиту відбулось в період з 08 лютого 2021 року по 03 червня 2022 року. 720 % річних за цей період становить суму 1711964,37 гривень. За вказаний період ОСОБА_1 сплачено 52000,00 гривень, які враховані позивачем, та визначена заборгованість з процентами за неправомірне користування кредитом у сумі 1659964,37 гривень.

Водночас, позивачем заявлена вимога, зокрема, про стягнення з відповідача процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 200000,00 гривень.

Великою Палатою Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17 зазначено, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 5017/1987/2012 року зазначено, що таким чином Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України.Правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пунктів 1.5, 7.1 договору № 08-08-20-01-І від 08 серпня 2020 року у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми ч. 2 ст. 625 ЦК України.

До доводів відповідача та його представника про те, що позивачем з незрозумілих причин не зараховані сплачені на його користь 52000,00 гривень в рахунок погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом, а також про безпідставність вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих поза межами строку кредитування суд ставиться критично.

Доводи відповідача про те, що його було примушено до підписання заяви про збільшення суми кредиту на 30000,00 гривень співробітниками служби охорони позивача, а він фактично вказані гроші не отримував не підтверджені будь-якими доказами, через що суд вважає останні необґрунтованими.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 за користування кредитом станом на 08 лютого 2020 року сплатив 53195,00 гривень, погасивши нараховані відсотки в повному об`ємі 53191,67 гривень, а заборгованість за тілом кредиту складала 159996,67 гривень.

Враховуючи, що отримані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором надання коштів у позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 08 серпня 2020 року, а саме 159996,67 гривень - заборгованості за кредитом, 200000,00 гривень - процентів за неправомірне користування кредитом.

Відповідно до п. 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6 Договору застави транспортного засобу від 08 серпня 2020 року ОСОБА_1 зобов`язувався передати предмет застави на зберігання заставодержателя у разі порушення ним умов договору позики, або цього договору; не рідше одного разу на місяць доставляти предмет застави заставодержателю для огляду; без письмової згоди заставодержателя предмет застави не має залишати межі Київської області.

Водночас із цим, ОСОБА_1 негайно не переданий предмет застави на зберігання позивачу після порушенням ним умов договору позики, що мало місце 07 лютого 2021 року, не дотримано обов`язок щодо доставки щомісяця предмета застави для огляду позивачем, предмет застави залишав межі Київської області, що підтверджується, зокрема, інформацією за результатами обробки зібраних даних встановленого обладнання стеження за місцезнаходженням транспортного засобу.

Відповідно до п. 4.2. Договору застави транспортного засобу від 08 серпня 2020 року, за невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 щодо Договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави згідно п. 2.2 цього Договору та зобов`язується передати предмет застави на зберігання предмет застави заставодержателю.

Предмет застави оцінено в сумі 175000,00 гривень, а 30% від його вартості складає 52500,00 гривень.

Враховуючи наведене, суд також приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу за Договором застави трансопртного засобу у сумі 52500,00 гривень.

Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» заборгованість за Договором № 08-08-20-01-І надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 08 серпня 2020 року у сумі 412 496 (чотириста дванадцять тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 67 копійок, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 159 996,67 гривень, процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 200 000,00 гривень, штрафу за Договором застави транспортного засобу у сумі 52 500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6187 (шість тисяч сто вісімдесят сім) гривень 45 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.В. Малихіна