Справа № 296/8011/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2023 року м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира у складі:
головуючої судді Петровської М.В.,
секретаря судових засідань Кусік В.Р.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої затопленням балкону,
ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 4 300 грн та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.
В обґрунтування позову позивачка зазначає, що в жовтні 2021 року було затоплено приміщення балкону в належній їй квартирі АДРЕСА_1 , яке відбулося через проникнення невідомої рідкої білої речовини внаслідок ремонту балкону в помешканні ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 . Також вказує, що внаслідок залиття приміщення балкону в квартирі їй завдано матеріальну шкоду в розмірі 4 300 грн, яка виразилась в пошкодженні одягу (двох жіночих зимових пальт, жіночої куртки, двох пар зимового взуття, жіночого светру, іншого одягу на суму 3000 грн) і продуктів харчування (ковбаса, сосиски, сир, молоко, йогурт, сало, овочі, сухофрукти на суму 1300 грн), та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, яка виразилась в порушенні її нормальних життєвих зв`язків. В добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відповідачка не бажає.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 12 грудня 2022 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено судове засідання.
Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 16 березня 2023 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивачки про допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 .
Позивачка та її представник - адвокат Кононенко А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення представник позивачки не заперечувала.
Відповідачка відзиву на позовну заяву не подавала. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку за адресою реєстрації місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань від неї не надходило.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку відповідачки в судові засідання, відсутність відзиву на позовну заяву, а також наявну згоду представника позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 липня 1985 року зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою №3, виданою головою правління ОСББ Київська 102 Пилипенко Л.О. 31.05.2022.
Згідно інформаційної довідки №326058676 від 16.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_4 , належить на праві спільної часткової власності наступним особам: ОСОБА_5 (1/4 частка), ОСОБА_6 (1/4 частка), ОСОБА_7 (1/4 частка), ОСОБА_3 (1/4 частка).
У відповідності до наявного в матеріалах справи акту від 27 жовтня 2021 року, складеного в присутності голови ОСББ ОСОБА_8 та членів ревізійної комісії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 : «…27 жовтня 2021 року близько 18 години 30 хвилин власниця квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вищеперерахованих членів правління та ревізійної комісії ОСББ Київська 102 до свого помешкання для огляду та фіксації факту залиття особистих речей ОСОБА_11 , які знаходились на балконі, невідомою рідкою речовиною білого кольору під час проведення ремонту балкону власницею помешкання АДРЕСА_5 ОСОБА_3 . Причина огляду та фіксації: особисте звернення ОСОБА_1 до голови ОСББ «Київська 102» ОСОБА_8 про складення відповідного Акту на предмет залиття її балкону власником квартири АДРЕСА_5 ».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ст.22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із ч.4 ст.319 ЦК України та ст.151 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), власність зобов`язує, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартири, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибуткової території №76 встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Згідно ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У відповідності до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв`язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, позивачкою не доведено факт заподіяння шкоди залиттям балкону, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача (відповідачки), а також причинний зв`язок між цією поведінкою та шкодою.
Суд звертає увагу на те, що доданий до позовної заяви акт ОСББ Київська 102 від 27 жовтня 2021 року складений з порушенням вимог п.п.2.3.6 та додатку №4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та взагалі не містить будь-якої інформації, що головою ОСББ та членами комісії було проведено огляд балкону ОСОБА_1 , як і не містить відомостей про характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду, висновку комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, тощо, у зв`язку з чим не може слугувати доказом на підтвердження викладених в позові обставин залиття балкону квартири, де проживає позивачка.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_6 , пояснила, що перебуває з ОСОБА_1 у дружніх стосунках, періодично відвідує її та допомагає їй по господарству. Також зазначила, що 18 жовтня 2021 року при відвідуванні помешкання ОСОБА_1 вона бачила, що зі стелі балкону квартири стікала сіро - біла речовина, через яку весь балкон позивачки був білий, внаслідок чого пошкоджено два зимових пальта, черевики, зимові чоботи, сумки, точно не пам`ятає, яке саме майно було пошкоджено.
Разом з тим, такі показання самі по собі не можуть свідчити про те, що дійсно мало місце залиття балкону в квартирі за місцем проживання ОСОБА_1 , його причини, розмір шкоди, а також, що залиття балкону було спричинено з вини відповідачки ОСОБА_3 .
Інших доказів на підтвердження факту спричинення шкоди, завданої внаслідок залиття балкону в квартирі АДРЕСА_1 , позивачкою та її представником в ході розгляду справи не було надано.
Таким чином, вимоги позивачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням балкону, є необґрунтованими, недоведеними, та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої затопленням балкону, - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 21 березня 2023 року.
Головуючий суддя М. В. Петровська