ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29872/21

Провадження № 22-ц/4820/364/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомленні учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2022 року, суддя Мазурок О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з 2000 грн. на місяць до 6000 грн. на місяць.

На обґрунтування свого позову вказала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного проживання у шлюбі у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн. щомісячно із його заробітку (доходу) з урахуванням індексу інфляції на час їх виплати, починаючи з 01.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку зі збільшенням віку сина, потреби на його утримання зросли, враховуючи збільшення прожиткового мінімум на дитину відповідного віку від часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. В той же час дохід платника аліментів збільшився і на даний час є достатнім для збільшення розміру аліментів до 6000 грн. на місяць. Крім того, ОСОБА_2 здійснює часті поїздки за кордон, що свідчить про його фінансову спроможність сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.11.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що зміна розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України можлива за умови зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Такі обставини повинні виникнути у платника або одержувача аліментів після того, як обов`язок по сплаті аліментів був раніше встановлений судом. Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують наявність покращення матеріального становища відповідача. Збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для збільшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів скарги апелянт послався на формальний та поверхневий розгляд справи судом, який не надав правової оцінки тій обставині, що відповідачем регулярно здійснюються поїздки за кордон, що вказує на його спроможність сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі. В той же час, проживання ОСОБА_2 та його сім`ї виключно на мінімальну заробітну плату є очевидно таким, що не відповідає дійсності, як і зазначена у відповідних довідках роботодавця відповідача заробітна плата останнього.

Розгляд справи апеляційним судом проведено без виклику учасників справи, в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 01.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Син сторін, ОСОБА_4 , навчається у 3-Г класі НВК №7 м. Хмельницького, отримував додаткові освітні послуги з 01.10.2020 року по 31.12.2020 року (згідно наказу №152-к від 10.09.2020 року) та з 01.02.2021 року по 30.04.2021 року (згідно наказу №15-Г від 29.01.2021 року).

У договорах про надання платних освітніх послуг від 29.09.2020 року та 29.01.2021 року визначено вартість послуг в розмірі 472 грн. та 557 грн., відповідно, сплачених ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою про доходи ФОП ОСОБА_5 , відповідач працює на посаді водія вантажного автомобіля, що є основним його місцем роботи. Загальний дохід ОСОБА_2 з січня по травень 2022 року складає 32155,63 грн. без відрахування податків.

Як вбачається зі змісту інформації, наданої Державною прикордонною службою України, за період з 12.01.2021 року по 12.02.2022 року ОСОБА_2 перетинав кордон України 59 разів автомобільним транспортним засобом. Тривалість кожного перебування за кордоном не перевищувала 10 днів.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

ОСОБА_1 , звертаючись в суд з даним позовом, в обґрунтування своїх вимог послалася на те, що дохід ОСОБА_2 збільшився, разом з тим вона змушена витрачати значно більше коштів на утримання сина у зв`язку із подорожчанням відповідних товарів на послуг, які споживає дитина.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції при розгляді справи дійшов обґрунтованого висновку, щодо недоведеності обставин, на які позивач посилалася у позовній заяві як на підставу задоволення позову, як-то, зміна матеріального становища відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Доводи позивача стосовно перетинання відповідачем, який є водієм вантажного автомобіля, державного кордону не свідчать про зміну майнового стану останнього, оскільки охоплюється його трудовими обов`язками. В той же час позивачем на надано доказів про недостовірність наданих роботодавцем відповідача інформації щодо нарахування та виплати заробітної плати у відповідному розмірі або понесення відповідачем витрат, які значно перевищують його дохід.

Посилання ОСОБА_1 на подорожчання вартості товарів та послуг, які необхідні для утримання сина сторін, не належить до передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів. У разі відповідного подорожчання присуджені судом аліменти у твердій грошовій сумі підлягають індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Судом першої інстанції було вірно надано оцінку наявним у справі доказам, правильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова