гСправа № 358/265/23 Провадження № 4-с/358/10/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебединець Г.С.

секретар судового засідання Ведмеденко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Божок Михайло Івановича на бездіяльність посадової особи Богуславського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, яку мотивує тим, що в грудні 2022 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, йому стало відомо про наявність обтяження належного йому нерухомого майна.

Так, з інформаційної довідки від 22.12.2022 року № 318416342 вбачається наявність наступного обтяження: тип обтяження арешт; реєстраційний номер обтяження 52710; дата та час реєстрації 06.07.2004 10:09:01 за № 52710, реєстратор Богуславська районна державна нотаріальна контора; підстава обтяження постанова б/н, 23.02.2004, Державна виконавча служба; об`єкт обтяження невизначене майно, все майно; усе нерухоме майно; власник ОСОБА_1 .

02.02.2023 року він отримав відповідь в.о.начальника Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області вих. № 1695/19.24-46, в якій зазначено, що відділ ДВС не має можливості зняти даний арешт, оскільки провадження в рамках якого накладався арешт знищено.

Скаржник зазначає, що на сьогоднішній день у нього відсутній матеріальний обов`язок боржника перед стягувачем ОСОБА_2 , що підтверджується долученими до скарги доказами.

За таких обставин, просить суд поновити строк на звернення зі скаргою та зняти арешт з належного йому нерухомого майна, накладеного за вищевказаною постановою.

Скаржник та його представник адвокат Божок М.І. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд скарги за їх відсутності. Скаргу підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити.

Представник Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Додатково повідомив, що згідно даних АСВП, станом на 08.03.2023 року незавершені виконавчі провадження відносно скаржника на виконанні в органах ДВС відсутні.

В судове засідання ОСОБА_2 , який є стягувачем у виконавчому провадженні, не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Проти задоволення скарги не заперечує, оскільки претензій до ОСОБА_1 не має.

Дослідив зміст поданої скарги, оцінив наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаржник ОСОБА_1 просить поновити строк на звернення до суду з даною скаргою, оскільки про порушення права йому стало відомо 02.02.2023 року та він звернувся до суду з позовною заявою про скасування арешту з майна. Однак судом відповідною ухвалою йому було відмовлено у відкриття провадження.

З урахуванням положень ст.127 ЦПК України, суд вважає за необхідне поновити скаржнику строк на звернення до суду з даною скаргою, визнав поважними причини пропуску такого строку.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що на виконанні у Богуславському ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Богуславського районного суду Київської області від 05.02.2002 року справа № 2-55/02, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Вказаним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 1206 грн.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 23.02.2004 року накладено арешт на усе нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності.

В подальшому, за повідомленням Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ), вказане виконавче провадження було знищено.

Згідно листа Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 08.03.2023 року, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 08.03.2023 року незавершені виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконанні в органах ДВС відсутні.

Згідно письмової розписки наданої ОСОБА_2 , останній повідомив про відсутність будь яких матеріальних претензій до ОСОБА_1 .

За змістом статті 57 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на момент накладення арешту на майно ОСОБА_1 , арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, в тому числі й винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Частинами першою, другою статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що в разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем) повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Можливість звернення боржника зі скаргою на дії та бездіяльність органу ДВС висловлена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 р. у справі №210/1072/15 ц де боржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в результаті чого орган ДВС зобов`язано провести виконавчі дії по зняттю арештів з нерухомого майна та грошових коштів.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з положеннями ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно листа в.о.начальника Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області від 02.02.2023 року вих. № 1695/19.24-46, відділ ДВС не має можливості зняти даний арешт, оскільки провадження в рамках якого накладався арешт знищено.

Згідно з п.3.17- 3.20 Інструкції з діловодства в органах державної віконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 року № 470/7, знищенню підлягали виконавчі провадження, передані до архіву, у разі: відмови у відкритті виконавчого провадження за ст.26 Закону 606-14; закінчення виконавчого провадження згідно ід ст.37 Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст.40 Закону 606-14; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону 606-14. Строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень 3 роки.

Таким чином, з урахуванням того, що виконавче провадження було знищено, суд приходить до висновку про відсутність зобов`язання за виконавчим документом у скаржника, тому чинність та необхідність арешту відпала.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах скарги, суд дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,150,258-261,268,354,450,451ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність посадової особи Богуславського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Скаргу - задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2004 року б/н Державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції (в теперішній час Богуславський відділ ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), реєстраційний номер обтяження 52710.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець