Провадження №2/748/45/23
Єдиний унікальний № 748/2338/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2023 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Базарної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення недовиплаченого страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просять:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 18 000 грн. 00 коп. на кожного;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 413 грн. 70 коп., три відсотки річних у розмірі 264 грн. 82 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 140 грн. 41 коп., а всього 5 813 грн. 93 коп. на кожного;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн. 00 коп. на кожного.

Вимоги мотивовані тим, що, 21 листопада 2021 року близько 16 год. 35 хв. мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «SUBARU FORESTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , рухаючись в м. Чернігові у напрямку від виїзду з міста до м. Славутича біля повороту до с. Трисвятська Слобода, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 21 листопада 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000561 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ CK «Універсальна» згідно Полісу № АР204305867.Позивачами на адресу ПрАТ CK «Універсальна» надіслано заяву з долученням необхідних документів про виплату їм, як батькам загиблого страхового відшкодування, для кожного із заявників по 36 000 грн. моральної шкоди, на загальну суму 72 000 грн.За вказаною заявою про виплату страхового відшкодування відповідачем відкрито страхову справу № 103980.Листом ПрАТ CK «Універсальна», повідомила про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування для потерпілих осіб у розмірі 36 000 гри., тобто по 18 000 грн. кожному. Зазначена сума становить 50% від заявленої суми моральної шкоди (72 000 грн) згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування. В обґрунтування відмови страховик посилається на наявність провини ОСОБА_4 у настанні дорожньої транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 30 червня 2022 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000561 від 21 листопада 2021 року закрито, оскільки в даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля марки «SUBARU FORESTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав технічної можливості уникнути наїзду па пішохода. Позивачі вважають відмову ПрАТ CK «Універсальна» у виплаті 50% страхового відшкодування неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормі закону. Зазначають, що в постанові про закриття кримінального провадження відсутня інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Звертають увагу на те, що пішохід як учасник дорожнього руху (ст. 14 Закону України «Про дорожній рух») не є особою, на яку поширюються норми ст. 1187 ЦК України, і навіть у разі скоєння правопорушення, що потягло за собою заподіяння шкоди власнику транспортного засобу, не може вважатися належним суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом).Такі дії відповідача позивачі вважають неправомірними, оскільки ні умислу, ні грубої необережності потерпілого пішохода не доведено, розмір регламентної виплати передбачений спеціальним законом, а її зменшення страховиком на підставі загальної правової норми ч. 2 ст. 1193 ЦК України є неправомірним та безпідставним.

Ухвалою судді від 02 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

16 січня 2023 року представником відповідача ПрАТ CK «Універсальна» Пославською В.І. на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Зазначає, що згідно судової інженерно-транспортної експертизи дорожньо-транспортна пригода сталась з вини пішохода - потерпілого ОСОБА_4 , який перетинав проїжджу частину поза межами пішохідного переходу, в умовах недостатньої видимості, при цьому водій не мав технічної можливості уникнути наїзд на пішохода при русі зі швидкістю 50 км/год. Крім того, потерпілий ОСОБА_4 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Вказує, що наявна груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди та є у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Також представник відповідача вважає, що зазначені позивачами витрати на правничу допомогу є безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Розмір гонорару адвоката за надання професійної правничої допомоги є неспівмірним зі складністю справи та наданими послугами адвоката, з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт і ціною позову.

У судове засіданні представник позивачів адвокат Скочиляс І.М. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ПрАТ CK «Універсальна» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 листопада 2021 року близько 16 год. 35 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «SUBARU FORESTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з м. Чернігова у напрямку від виїзду з міста до м. Славутича біля повороту до с. Трисвятська Слобода здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В результаті ДТП ОСОБА_5 загинув на місці пригоди.

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Чернігівській області від 30 червня 2022 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000561 від 21 листопада 2021 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою встановлено, що за вказаних обставин, які передували настання події даної ДТП і в умовах місця події водій ОСОБА_3 своєчасно виконуючи п. 12.3. ПДР України, не мав технічної можливості уникнути ДТП та його дії не перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події ДТП.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «SUBARU FORESTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПАТ «СК «Універсальна», згідно полісу № АР204305867.

23 грудня 2021 року представник позивачів за довіреністю Шелепінський О.М. звернувся до відповідача в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою та відповідними додатками про виплату страхового відшкодування (а.с. 8).

Листом начальника відділу врегулювання збитків в особистому страхуванні ПАТ «СК «Універсальна» від 25 липня 2022 року повідомлено, що оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубої необережності потерпілого, а водій не мав технічної можливості уникнути ДТП (згідно висновку судово інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин і механізму ДТП), відповідно Страховиком було прийнято рішення щодо зменшення суми відшкодування моральної шкоди на 50%. Ліміт відповідальності страховика за завдану моральну шкоду складає 72000,00 грн. (12*6500,00 грн.=72000,00 грн.)*50%=36000,00 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пунктом 1.12 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від 1 липня 2004 року N 1961-IV передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку Страховик відповідно до страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно п. 27.3. ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Встановлено та сторонами не заперечується, що позивачам виплачено відповідачем страхове відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, у сумі 30 000 грн. ( по 15 000 грн. кожному), яка становить 50% суми страхового відшкодування, встановленого ст. 27 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно із пунктом 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Пунктом 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775св20).

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.

Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).

Вказані правові висновки підтверджені постановою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року справа № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачам володільцем джерела підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди смертю сина була завдана моральна шкода.

Відповідачем не доведено, що ДТП трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за встановлених судами обставин не виключається.

Виникненню вказаної шкоди сприяла груба необережність померлого внаслідок ДТП ОСОБА_4 , який порушив ПДР України, що стало причиною та умовою виникнення події ДТП та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків ДТП.

За вказаних обставин, при вирішенні питання про розмір відшкодування шкоди, завданої володільцем джерела підвищеної небезпеки, наявні підстави для зменшення її розміру на підставі частини другої статті 1193 ЦК України.

У той же час, як зазначалось вище, пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Цей розмір страхового відшкодування є мінімальним.

Вказані норми є імперативними та відповідають меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які є джерелом підвищеної небезпеки.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 445/370/19 (провадження № 61-10504св20).

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених вище мотивів, норм чинного законодавства та правових висновків Верховного Суду, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, яке позивачі мають право отримати від відповідача по даному страховому випадку, становить і не може бути меншим 72 000 грн (12 х 6 500 грн (розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку), тобто по 36 000 грн. кожному з позивачів.

Оскільки відповідачам було виплачено лише по 18 000 грн. кожному, тобто лише половину вказаної суми, їх вимоги щодо виплати решти суми по 18 000 грн. кожному є обґрунтованими та законними.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до п. 3 ч. 1 статті. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 34 Закону України «Про страхування», передбачає, що страховик зобов`язаний протягом 2 робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

У відповідності до п. 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

За законом за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 ЗУ «Про страхування», - у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три відсотки річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання. А тому, вони є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

З Розрахунків позивачів за період з 25 липня 2022 року по 19 січня 2023 року на заборгованість у розмірі 18 000 грн. нараховується пеня в розмірі 4 413 грн. 70 коп.

Розрахунок пені:

з 25 липня 2022 року по 08 вересня 2022 року (днів: 46, облікова ставка НБУ х 2:50), пеня складає 1 134 грн. 25 коп.

з 09 вересня 2022 року по 20 жовтня 2022 року (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2:50), пеня складає 1 035 грн. 62 коп.

з 21 жовтня 2022 року по 08 грудня 2022 року (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2:50), пеня складає 1 208 грн. 22 коп.

з 09 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року (днів: 23, облікова ставка НБУ х 2:50), пеня складає 567 грн. 12 коп.

з 01 січня 2023 року по 19 січня 2023 року (днів: 19, облікова ставка НБУ х 2:50), пеня складає 468 грн. 49 коп.

За період з 25.07.2022 по 19.01.2023 нараховуються 3% річних в розмірі 264 грн. 82 коп. Розрахунок відсотків річних:

з 25 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року (днів: 160) сума 3% річних становить 236 грн. 71 коп. (18000 х 3 х 160/365/ 100)

з 01 січня 2023 року по 19 січня 2023 року (днів: 19) сума 3% річних становить 28 грн. 11 коп. (18000 х 3 х 19/365/ 100)

Інфляційні нарахування з 25 липня 2022 року по 19 січня 2023 року складають 1 140 грн. 41 коп. Індекс інфляції за весь період = 1.0633560 (серпень 2022 року - 101.1%, вересень 2022 року - 101.9%, жовтень 2022 року - 102.5%, листопад 2022 року - 100.7%, грудень 2022 - не встановлено, січень - 2023 року не встановлено).

Враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо нарахування цих сум, суд вважає за можливе задовольнити ці вимоги як похідні вимоги від основних про стягнення коштів страхового відшкодування.

Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу для задоволення позову, підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів про стягнення на їх користь страхового відшкодування по 18 000 грн. кожному, пені по 4 413 грн.70 коп. кожному, трьох відсотків річних у розмірі 264 грн. 82 коп. кожному та інфляційних втрат по 1 140 грн. 41 коп. підлягають задоволенню.

Заявою від 25 листопада 2022 року представником позивачів ОСОБА_6 повідомлено суд про про надання опису наданих правничих послуг та підтверджуючих документів щодо оплати гонорару адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до положень п.8 ст. 141 ЦПК україни.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, оскільки позивачі в силу закону звільнені від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2 481 грн. судового збору( з урахуванням ставки пені на дату подання позову до суду).

Керуючись ст.ст. 1, 5, 6, 7, 22, 23, 27, 33, 35-37, 41 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 979, 980, 1166, 1187, 1193, 1195, 1200 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 206, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , страхове відшкодування у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп., 4 413 грн. 70 коп. пені, три відсотки річних у розмірі 264 грн. 82 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 140 грн. 41 коп., а всього 23 818 (двадцять три тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 93 (дев`яносто три) коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , страхове відшкодування у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп., 4 413 грн. 70 коп. пені, три відсотки річних у розмірі 264 грн. 82 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 140 грн. 41 коп., а всього 23 818 (двадцять три тисячі вісімсот вісімнадцять) грн. 93 (дев`яносто три) коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, призначення платежу: судовий збір у розмірі 2 481 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.