Провадження № 2/537/249/2023
Справа № 537/3449/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2023 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання - Бакай М.С., представника позивача Зємцової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг», про захист прав споживачів,
Таким чином, відповідач, уклавши вказані вище договори з позивачем, взяв на себе і зобов`язання та отримав повноваження в повній мірі забезпечити позивача всіма необхідними послугами щодо купівлі авто за кордоном, перевезення його на територію України, розмитнення, продажу авто позивачу в Україні та доставки авто до позивача.
У період з 15 березня 2022 року позивач неодноразово звертався у месенджері Viber до представників відповідача з метою отримати інформацію щодо стану виконання угоди та правового статусу транспортного засобу. У відповідь представники відповідача стверджували, що нібито перерахували гроші на аукціон в США, проте замовити транспортний засіб не є можливим. Після взагалі не відповідали на повідомлення позивача. Лише 11 липня 2022 року було повідомлено, що власником компанії буде здійснено офіційне звернення щодо ситуацій із замовленнями, проте жодних офіційних повідомлень так і не надійшло.
Оскільки відповідачем умови попереднього договору купівлі-продажу майна у встановлений строк не виконані, майно не придбане та у власність позивача не передане, основний договір не укладений, оспорений правочин є припиненим. Станом на сьогодення відповідач так і не вчинив дії по розірванню даного попереднього договору та поверненню грошових коштів.
Укладаючи попередній договір, позивач бажав настання реальних наслідків у виді якнайшвидшого отримання у власність бажаного автомобіля. У випадку повідомлення позивачу правдивої інформації про те, що автомобіль на час укладання попереднього договору не належить відповідачу, а також про те, що позивач не отримає автомобіль у власність в строки, передбачені договором, позивач ніколи не укладав би з відповідачем спірного договору. Крім того, пізніше виявилось та стало очевидним, що за спірним договором відповідач фактично зобов`язався надати послуги позивачу з викуп транспортного засобу за кошти позивача з аукціону в США транспортування його до України та розмитнення. Про це свідчать умови договору.
Пунктом 2.7 попереднього договору визначено, що у випадку, якщо сторон необґрунтовано ухиляється від укладання основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням.
Оскільки позивач сплатив відповідачу аванс у розмірі 109891,18 грн, що еквівалентно 3891,00 доларів США, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання відповідача триває, офіційний курс гривні до долара США змінився, станом на дату подачі позову офіційний курс долара США, згідно відомостей НБУ є 36,5686 грн., сума боргу станом на дату подачі позову становить 142507,83 грн., що є еквівалентним 3891 доларів США.
Оскільки свій обов`язок повернути аванс позивачеві відповідач не виконав, тому є всі підстави для стягнення з останнього 3 % річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України. Так 3891,00 дол. США (сума боргу) * 3,000% (процентна ставка) / 100% * 143 (кількість днів - (період з 01.08.2022 року по 21.12.2022 року - 143 дні / 365 (днів у році) = 45,73 дол. США, що згідно з офіційним курсом на дату подачі позову становить 1672,38 грн.
Також позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката, розмір яких становить 5000 грн, які також прохає стягнути на його користь з відповідача.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.12.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.
Позивач усунув виявлені недоліки та 29.12.2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача адвоката Зємцової А.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Заява про стягнення витрат на юридичні послуги буде подана додатково.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток.
Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не подав, та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного.
Згідно з п. 1.1. - 1.2. попереднього договору від 16.02.2022 сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки Ford, модель FOCUS, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 до 30 червня 2022 року.
Відповідно до п. 1.3. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством.
Згідно з п. 1.5. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» здійснила придбання транспортного засобу з онлайн аукціону автомобілів після його погодження з ОСОБА_1 , який жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має.
Згідно з п. 2.1. попереднього договору продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 6 864,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 193 855,83 грн., у тому числі ПДВ 32 309,31 грн.
Згідно п.2.2., п.2.3., п.2.4 попереднього договору сторони домовилися про такий порядок проведення розрахунків за цим договором: ОСОБА_1 на умовах предоплати сплачує в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок в розмірі 3891,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 109 891,18 грн., у тому числі ПДВ 18 315,20 грн. Порядок проведення розрахунків може бути змінений за взаємною домовленістю сторін за умови обов`язкової оплати ОСОБА_1 в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» в якості завдатку більшої половини суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок.
Відповідно до п. 2.7. попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням.
Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору від 16.02.2022 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 16.02.202 року і діє до 30.06.2022 року, або до укладання основного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань.
Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу в матеріалах справи відсутні.
Вимога позивача до відповідача повернути перераховані грошові кошти в розмірі не виконана до теперішнього часу.
Судом встановлено, що спірні правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Приписами ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Відповідно до ч. 1ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
З наведеної норми права випливає, що предметом договору купівлі-продажу може бути, в тому числі і товар, який продавець набуде в майбутньому.
Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.1, 2 ст. 22 ЦК України).
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Укладаючи попередній договір, позивач бажав настання реальних наслідків у виді якнайшвидшого отримання у власність бажаного автомобіля. У випадку повідомлення позивачу правдивої інформації про те, що автомобіль на час укладання попереднього договору не належить відповідачу, а також про те, що позивач не отримає автомобіль у власність в строки, передбачені договором, позивач ніколи не укладав би з відповідачем спірного договору.
Крім того, пізніше виявилось та стало очевидним, що за попереднім договором відповідач фактично зобов`язався надати послуги позивачу з викупу транспортного засобу за кошти останнього з аукціону, транспортування його до України та розмитнення, про що свідчить п.1.5.-1.7 договору.
Таким чином, під час укладення попереднього договору відповідач ввів позивача в оману, оскільки спонукав дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку позивач не погодився б.
В свою чергу, відповідач не вчинив жодних дій для виконання умов попереднього договору, що свідчить про відсутність у нього намірів до реального настання правових наслідків, передбачених оспорюваним правочином.
Зазначене дає підстави для визнання попереднього договору недійсним з моменту його вчинення, оскільки він здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, що відповідає приписам ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».
Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу є недійсним з моменту його вчинення, внаслідок чого позивачу ОСОБА_1 в порядку застосування ст. 216 ЦК України, слід повернути сплачені на виконання цього договору кошти в розмірі 142507,83 грн. шляхом їх стягнення з відповідача.
Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних суд відзначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки норми ст. 625 ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, тож вимога позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних правомірна та підлягає до задоволення.
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тож, згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, при цьому позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, тож судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.
Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 5000 грн. суд відзначає наступне.
Відповідно до п.1, п. 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи викладене, оскільки позивачем у позові зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, при цьому на час ухвалення судом рішення, у з`яві представник позивача вказала, що додатково буде подано до суду заяву щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, тож дане питання судом під час ухвалення рішення не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-89, 133, 137, 141, 258, 263-265, 270-279, 280-284, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг», про захист прав споживачів задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.І. Хіневич