Справа № 204/8183/23
Провадження № 2/204/2447/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 1 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу чи особу, куди дитину буде влаштовано, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини є ОСОБА_3 . Відомості про батька дитини занесені до актового запису про народження відповідно до ст. 126 СК України. Згідно з листом Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в результаті перевірки проведеної відділом за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть № 3027 від 10.12.2022 складений Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кривому Розі, Криворізького району Дніпропетровської області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вперше лист щодо сім`ї малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до управління-служби надійшов 8 серпня 2022 року за вх. № 03/15-253 від відділення поліції № 6, згідно з яким громадянка ОСОБА_1 звернулася на ліні 102 та повідомила, що її співмешканець - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняє домашнє насильство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вигнав її разом з дитиною з дому. По приїзду патрульної поліції конфлікт було врегульовано. Потім дана родина потрапила в поле зору поліції ще 28 серпня 2022 року, коли до поліції надійшло повідомлення про те, що матір не займається вихованням дитини. В поле зору управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР малолітній ОСОБА_2 потрапив у зв`язку з тим, що мати дитини злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За адресою проживання родини: АДРЕСА_2 , не створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, оскільки кімнати потребують генерального прибирання, постіль на білизна в занедбаному стані, на підлозі розкидані речі, в квартирі присутній неприємний запах затхлості та бруду. Згідно з наказом управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР від 7 листопада 2022 року № 153 ОСОБА_2 , було взято на облік дітей. Які перебувають у складних життєвих обставинах. Спеціалістами управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР неодноразово проводилися профілактичні бесіди з ОСОБА_1 щодо необхідності наведення ладу в житловому приміщенні, де проживає малолітня дитина, а також необхідності створення належних умов для її повноцінного проживання та розвитку, відповідального ставлення до виховання сина належного догляду за ним. Але мати рекомендацій не дотримується, умови проживання дитини значно погіршувались. ОСОБА_1 схильна до вживання алкогольних напоїв, часто між нею та її співмешканцем ОСОБА_4 виникають сварки, чоловік застосовує фізичну силу відносно матері дитини, виганяє її з сином з дому, чим завдає дитині економічного насильства, позбавляє життя. Мати вихованням дитини не займається, не забезпечує її належними умовами для проживання, не намагається зробити життя дитини безпечним. Факт наявності складних життєвих умов підтверджується актами оцінки потреб, згідно з якими родина ОСОБА_1 отримує послуги соціального супроводу сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, мешкає в орендованій квартирі, житло потребує ремонту, холодильник відсутній. У дитини немає постійного придатного місця для сну та відпочинку. Безвідповідальне ставлення матері до дитини призвело до того, що 5 квітня 2023 року бригадою швидкої допомоги малолітню дитину було доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР. Дитина доставлена з вулиці де перебувала з ОСОБА_4 , який знаходився в нетверезому стані, без супроводу матері. Мати безвідповідально ставиться до виховання сина, зловживає алкогольними напоями, офіційно ніде не працює, веде аморальний та антисоціальний спосіб життя. Крім того, в провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням відповідачки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Спеціалістами неодноразово здійснювався вихід за місцем проживання сім`ї, однак матір`ю не було надано доступ до житла. 3 травня 2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було винесено питання щодо доцільності повернення малолітнього сина на спільне проживання до родини матері, проте жінка на комісію з`явилася в стані алкогольного сп`яніння. Агресивна та неконтрольована поведінка оточення матері може чинити загрозу життю та здоров`ю дитини, матір`ю не вжито жодних заходів, щодо покращення та створення сприятливих умов та середовище для сина, не зроблено належних висновків. Будь-які наполегливі рекомендації щодо необхідності зміни місця проживання задля безпеки її та дитини, дотримання належних санітарних умов та забезпечення належного медичного огляду, ОСОБА_1 не виконувала та виконувати не збирається. Дитину не було забезпечено медичним доглядом, хлопчик має хронічні захворювання та потребує спостереження з боку лікарів. Оскільки відповідачка не виконує відносно своєї дитини жодного батьківського обов`язку, тобто свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо його виховання, то позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про причини неявки чи відкладення розгляду справи не надала, а також не подала відзиву на позовну заяву. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини» прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тлумачення цих норм права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15-ц , від 29 листопада 2019 року № 127/23281/18 та від 6 травня 2020 року у справі №753/2025/19.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10).

Згідно з відповіддю начальника Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М. Одеса) Мігай Д. від 4 травня 2023 року, наданою на запит Управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, за результатами перевірки проведеної за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть № 3027 від 10 грудня 2022 року, складений Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 12).

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та співмешканцем матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом начальника Управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 153 від 7 листопада 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на облік як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах, та згідно з листом відділу Дніпровського міського центру соціальних служб у Чечелівському районі міста Дніпра, родина ОСОБА_1 з 21 вересня 2022 року отримує послуги соціального супроводу сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 16).

Факт наявності складних життєвих обставин підтверджується Актом оцінки потреб сім`ї від 15 вересня 2022 року, висновком оцінки потреб сім`ї від 22 вересня 2022 року, згідно з якими встановлено неналежні умови проживання малолітньої дитини та спеціалістами управління-служби у справах дітей проведено профілактичні бесіди з ОСОБА_1 , щодо необхідності наведення ладу в житловому приміщенні, де проживає малолітній син, створення належних умов для його повноцінного проживання та розвитку, відповідального стягнення до виховання сина, належного догляду за ним.

Крім того, ОСОБА_1 та її співмешканець - ОСОБА_5 , ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкоголем, між ними часто виникають сварки та конфлікти. Співмешканець ОСОБА_5 неодноразово застосовував фізичне та економічне насильство відносно матері та малолітньої дитини, за що притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.15).

Зазначені вище рекомендації матір`ю не виконувались та не дотримувались, умови життя дитини лише погіршувалися, що призвело до того, що 5 квітня 2023 року малолітнього ОСОБА_2 , бригадою екстреної медичної допомоги у супроводі працівника ювенальної превенції було доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради. Дитина була доставлена з вулиці, де перебувала без супроводу матері, разом з ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Навіть після відібрання дитини, з метою збереження дитини сім`ї, матері 20 квітня 2023 року надавалися рекомендації управління-служби, для повернення дитини додому. Також, спеціалістом управління-служби знову було здійснено вихід до родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , 12 квітня 2023 року та 21 квітня 2023 року, але не дивлячись на попередню домовленість з матір`ю у телефонному режимі, вдома нікого не було. Їй було залишено запрошення до УССД Центральної адміністрації ДМР, на яке вона не відреагувала та не з`явилася.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_6 та постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року у справі її було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 4 ст. 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування від 29 травня 2023 року, Управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів.

Розпорядженням Голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради Клюєвим А. № 137-р від 29 травня 2023 року, затверджено Висновок Органу опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав.

У судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачки у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до свого сина материнського піклування, мати не відвідує дитину, долею дитини не цікавиться.

Перелічені вище докази, а також відсутність позитивних змін у родині, відсутність волевиявлення та дієвих кроків з боку матері щодо повернення дитини з державного закладу для подальшого виховання, факт свідомого ненадання догляду та піклування дитині, яка її потребувала, в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом свідчить про злісне ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що дитина їй не потрібна. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею дошкільної освіти та більше того, виявляє байдуже ставлення до майбутньої долі дитини.

Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідачка є матір`ю малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач є працездатною, не надала суду доказів про наявність у неї непрацездатних чоловіка, батьків, дітей та про проведення з них стягнень на утримання зазначених осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а позов підлягає задоволенню, то з відповідачки необхідно стягнути в дохід держави судовий збір за дві вимоги в розмірі 2 147 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 164, 165, 180-182 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Лесі Українки, буд. 65) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 1 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу чи особу, куди дитину буде влаштовано, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.О. Дубіжанська