Справа № 199/7566/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Хамула А.С.

за участю: представника позивача Біжко Ю.О.,

представника відповідача Мальцевої І.М.,

представника третьої особи Проскуріної Є.К.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мальцевої Ілони Миколаївни про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа, призначена до розгляду в підготовче засідання останній раз на 13 лютого 2023 року, до початку якого в той же день представником відповідача в черговий раз подано заяву про відвід головуючому у справі судді Авраменку А.М. Заява мотивована посиланням на неправомірне відкриття провадження у справі через зазначення позивачем помилкового коду ЄДРПОУ третьої особи і не зазначення офіційної електронної адреси такого учасника справи, в той час як зустрічний позов було залишено суддею без руху за схожих недоліків. З цих підстав представник відповідача робить висновок, що для відповідача з боку головуючого судді у справі немає рівного справедливого та неупередженого ставлення, що викликає сумніви для сторони відповідача у неупередженості та об`єктивності судді. При цьому із правомірністю ухвали про залишення зустрічного позову без руху представник відповідача погоджується.

В підготовчому засіданні представник відповідача свою заяву про відвід підтримала, наполягала на її задоволенні.

Представник позивача та третьої особи в підготовчому засідання заяву про відвід не підтримали.

Вислухавши представників учасників розгляду справи, ознайомившись із заявою про відвід та матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частинами 7, 8, 11 ст.40 ЦПК України визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Частиною 3 ст.39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Підстави для відводу судді визначені ст.36 ЦПК України, пунктом 5 ч.1 вказаної статті визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст.36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналізуючи заявлені представником відповідача підстави для відводу головуючому судді в контексті наведених вище положень цивільного процесуального законодавства, яке регулює питання відводу судді, суд приймає до уваги, що окрім визначеного в ст.36 ЦПК України переліку обставин, які є підставами для відводу судді, у цивільному процесуальному законі також передбачені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту. До таких винятків належить, зокрема, те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.36 ЦПК України).

Таким чином, керуючись наведеною вище правовою позицією та приймаючи до уваги, що заявлені представником відповідача підстави для відводу головуючому судді у цивільній справі №199/7566/22 фактично зводяться до констатації незгоди цього представника з процесуальним рішенням судді, зокрема із ухвалою про відкриття провадження у справі, а це, в свою чергу, у значенні наведених вище імперативних приписів ст.36 ч.4 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу, враховуючи, що заява про відвід судді надійшла до суду менше ніж за три робочі дні до наступного підготовчого засідання у справі, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого відводу, його необґрунтованість, а отже і про необхідність відмови у задоволенні такої заяви представника відповідача про відвід судді.

Разом з тим, вирішуючи подальшу можливість розгляду суддею Авраменко А.М. даної цивільної справи за поведінки представника відповідача, її ставлення до особи головуючого судді, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України», в рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в яких зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Пунктом 3 Європейського статуту судді (прийнятий Європейською Асоціацією Суддів у 1993 році) визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Головна мета відводу (самовідводу) гарантування безсторонності та об`єктивності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи. Сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Оскільки ж жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у наведених вище положеннях Бангалорських принципів поведінки судді, Європейського статуту судді, а також у практиці Європейського суду з прав людини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети п.1 ст.6 Конвенції має встановлюватися згідно з: 1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (судді) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; 2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого. Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Як вбачається з наведених вище висновків та результатів розгляду заявленого представником відповідача чергового відводу головуючому судді Авраменко А.М., підстави для висновків щодо упередженості та необ`єктивності судді свого належного підтвердження і доведення не знайшли, є надуманими.

В той же час, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи тощо. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення. Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід/самовідвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто замінює докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що хоча жоден із заявлених представником відповідача головуючому судді Авраменко А.М. відводів не був ні обґрунтованим, ні правомірним, а викладені в них сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді не знайшли свого підтвердження, однак кожне підготовче засідання у справі за участю представника відповідача починається або ж йому (засіданню) передує заявлення відводу головуючому судді, враховуючи поведінку представника відповідача, характер та зміст вчинюваних нею в рамках розгляду даної цивільної справи дій, які фактично зводяться до пошуку будь-яких зауважень та надумуванню недоліків ухвалених процесуальних рішень суду, незалежно від їх подальшого значення і впливу на права та обов`язки сторони відповідача, враховуючи висловлювання представника відповідача про неоднакове ставлення судді до учасників справи, суд приходить до висновку, що у представника відповідача по відношенню до головуючого судді Авраменко А.М. склалось особисте вкрай упереджене та неприязне ставлення, яке, вочевидь, створює об`єктивні перешкоди для своєчасного та належного розгляду справи по суті за головуванням вказаного судді. Відтак, з метою виключення щонайменшої підозри у неупередженості та необ`єктивності судді Авраменко А.М. за критерієм «стороннього розумного спостерігача» при розгляді даної цивільної справи, недопущення дискредитації суспільної довіри до судової влади, з метою уникнення виникнення сторонніх чинників, зокрема за ознакою особистого ставлення, та їх імовірного впливу на результати розгляду даної цивільної справи по суті, необхідним є заявлення головуючим суддею Авраменко А.М. собі самовідводу у розгляді цивільної справи №199/7566/22 (провадження №2/199/528/23).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мальцевої Ілони Миколаївни про відвід головуючого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменка А.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей відмовити.

Заявити самовідвід у розгляді цивільної справи №199/7566/22 (провадження №2/199/528/23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

Матеріали цивільної справи №199/7566/22 (провадження №2/199/528/23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей передати до канцелярії Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.261 ЦПК України та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 14 лютого 2023 року.

Суддя А.М. Авраменко