ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/93/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/7604/22 Категорія: 310020000 Стеценко О.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина у сумі 6512,50 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.10.2014 розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачем.

Соснівським районним судом м. Черкаси рішенням від 01.12.2015 позивачу було присуджено аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно, які були збільшені судом за рішенням суду від 06.12.2017.

Син є студентом І курсу денного відділення Черкаського кооперативного економіко-правового коледжу ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі». Вартість навчання за перший курс становить 16000,00 грн.

Позивач сплатив 50% вартості навчання сина у сумі 8001,00 грн., а тому вважає, що відповідач повинна відшкодувати йому половину сплаченої ним суми вартості навчання.

Крім того, позивач просив стягнути половину вартості придбаного ним принтеру для друку моделі Canon I Sensys LBP 113w та заправку картриджу у сумі 2512,00 коп. Принтер було придбано для забезпечення виконання домашніх завдань сином під час навчання як у школі, так і, на даний час, у коледжі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини у сумі 2000,00 (дві тисячі) грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Суд визнав, що відповідачка має фінансову можливість взяти участь у додаткових витратах на дитину, що полягають у сплаті половини вартості навчання, а тому підлягають стягненню на користь позивача додаткові витрати на дитину у сумі 2000,00 грн. (різниця сплаченої сторонами вартості навчання).

Щодо відмови у відшкодуванні інших додаткових витрат, суд вказав, що у даному випадку позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами те, що витрати, понесені ним у зв`язку з навчанням сина у коледжі, а саме на придбання принтеру та заправки картриджу, викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України.

Не погоджуючись з такими рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції та просив його скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом не було враховано, що станом на момент ухвалення рішення у справі ним було сплачено за навчання 8000,00 грн., а відповідачка сплатила лише 4000,00 грн., і з останньої суд стягнув лише 2000,00 грн. Тому несплаченими залишилися ще 2000,00 грн.

Крім того, відмовляючи в задоволенні вимоги щодо стягнення половини вартості витрат на придбання принтеру та заправку картриджу до нього, суд помилково вказав, що це не є додатковими витратами на утримання дитини.

Також апелянт зазначає, що судом не надано оцінки фінансового стану відповідачки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погодилася з рішенням районного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.10.2014.

Позивач та відповідачка є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції 21.11.2006.

Апеляційним судом Черкаської області у рішенні від 16.10.2015 визначено місце проживання дитини разом із батьком.

Рішеннями Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.12.2015, 06.12.2017 присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина. Рішенням того ж суду від 26.06.2019 - стягнуто додаткові витрати на дитину у сумі 2855,36 грн.

Відповідно до довідки № 1222 від 02.08.2022, виданої Черкаським кооперативним економіко-правовим фаховим коледжем, ОСОБА_3 є студентом І курсу денного відділення цього навчального закладу по спеціальності «Право». Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026. Навчається на контрактній основі.

Відповідно до договору про фінансування навчання № 2022689ф від 20.07.2022, укладеного між здобувачем ОСОБА_3 та коледжем, загальна вартість підготовки здобувача за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра становить 70000,00 грн., в т.ч. за перший рік навчання 16000,00 грн., другий рік навчання 17000,00 грн., третій рік навчання 18000,00 грн., четвертий рік навчання 19000,00 грн. (п. 4 договору).

Пунктом 5 договору передбачено, що законний представник вносить плату за підготовку здобувача фахової перед вищої освіти на поточний рахунок коледжу: до 15 серпня за перший семестр (перший рік навчання); до 15 грудня за другий семестр поточного навчального року; до 15 червня за перший семестр наступного навчального року.

Як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 12.08.2022 позивачем сплачено 8000,00 грн. за навчання згідно вищевказаного договору.

Відповідно до фіскального чеку від 09.03.2021 вартість принтеру для друку моделі Canon I Sensys LBP 113w становить 4844,00 грн. Чеком № 3582 від 02.09.2022 підтверджується вартість заправки картриджу - 180,00 грн.

Встановлено, що неповнолітнім сином сторін у справі виконувались завдання з певних предметів під час навчання його у навчальних закладах.

Згідно з квитанціями від 07.09.2022, 03.10.2022, 28.10.2022 відповідачка сплатила вартість навчання сина 4000,00 грн.

Відповідно до довідок про доходи загальна сума доходів ОСОБА_2 за період з 01.02.2022 по 31.03.2022 становить 8163,00 грн., за квітень 2022 року 1633,00 грн., за період з травня 2022 року по вересень 2022 року 33052,11 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають наступне правове рулювання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.

У постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачка має фінансову можливість взяти участь у додаткових витратах на дитину, що полягають у сплаті половини вартості навчання

Тому підлягають стягненню на користь позивача додаткові витрати на дитину саме у сумі 2000,00 грн., оскільки нею були сплачені кошти в сумі 4000,00 грн. (вартість першого курсу навчання сина становить 16000,00 грн., батьком сплачено 8000,00 грн., матір`ю 4000,00 грн., усього сплачено 12000,00 грн., що становить по 6000,00 грн. на кожного).

Доводи скаржника, що стосуються відшкодування додаткових витрат на дитину, які полягають у стягненні половини вартості придбаного позивачем принтеру та заправки картриджу до нього, колегія суддів зазначає таке.

Стаття 185 СК України передбачає участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17 (провадження № 61-14849св19), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження.

Скаржник вказує, що витрати на навчання сина є додатковими витратами, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у таких витратах.

Проте, у даному випадку ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами те, що витрати, понесені ним у зв`язку з навчанням сина у коледжі, а саме на придбання принтеру та заправки картриджу, викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, зокрема необхідністю розвивати у такий спосіб здібності дитини. Більше того, вказаний принтер був придбаний до вступу сина до навчального закладу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачкою несплаченими за навчання залишаються ще 2000,00 грн. є необґрунтованими, оскільки навчальний рік ще не закінчився, і згідно договору про навчання, за другий семестр поточного навчального року необхідно сплатити 8000,00 грн. до 15 грудня поточного року, а суд не вправі стягувати кошти завчасно, тобто до того як наступить зобов`язання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми процесуального права.

За вищевикладених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді