Провадження № 2/761/8098/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря Дем`янчук С.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ізвєкова К.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про стягнення суми невиплаченої винагороди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Степаненко Ю.М. з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму щомісячної винагороди за період з 07.05.2022 по 22.08.2022 у розмірі 682005,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою суду від 26.06.2023 справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 04.09.2023.

04.09.2023 до канцелярії суду надійшла заява представника відповідача про закриття провадження у справі, оскільки вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заява обґрунтована тим, що рішенням з`їзду представників вищих навчальних закладів і установ від 14 березня 2019 року було обрано ОСОБА_2 членом ВРП, на якому останній склав присягу члена ВРП.

Головою Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 було видано наказ від 26 квітня 2019 року № 177-к «Про зарахування до штату Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 », яким позивача було зараховано до штату ВРП на посаду члена ВРП з 29 квітня 2019 року.

Листом секретаріату ВРП від 22 серпня 2022 року № 4595/0/9-22 позивачу надіслано до відома копію наказу в. о. Голови Вищої ради правосуддя від 22 серпня 2022 року № 232-к щодо виплати ОСОБА_2 грошової компенсації та припинення табелювання. Крім того, повідомлено про необхідність прибути до управління з питань персоналу секретаріату Вищої ради правосуддя для отримання трудової книжки.

У даній справі позивач у позовній заяві просить стягнути винагороду члена ВРП за період з 07 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року у розмірі 682005 грн, виплату якої було припинено на підставі наказу в.о. Голови Вищої ради правосуддя В. Саліхова від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_2 », який був скасований постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі № 990/99/22.

Сторона відповідача вважає, що у цій справі розглядається спір, який виник між позивачем, як особою, яка перебувала на публічній службі, та ВРП, як суб`єктом владних повноважень, з приводу проходження позивачем публічної служби, що обумовлює виплату щомісячної винагороди, а отже, стягнення винагороди члена ВРП за період з 07 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року є таким, що пов`язаний з проходженням та звільненням з публічної служби, якою є перебування на посаді члена ВРП, тому повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Крім цього, в обґрунтування правової позиції, викладеної у клопотанні про закриття провадження, представник відповідача посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі ..№ 757/70264/17-ц, в якій вказано, що спори з приводу прийняття на публічну службу, її проходження чи звільнення, на відміну від спорів щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства незалежно від того чи здійснює орган, з яким виник спір, у конкретних правовідносинах з позивачем владні управлінські функції. Для визначення юрисдикції спору з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку із чим - прийняттям, проходженням або звільненням виник спір.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 697/23445/17 зроблено висновок, що предметом спору є стягнення збитків у вигляді неотриманого щомісячного грошового утримання, які мали бути нараховані позивачу, коли він працював суддею, тобто перебував на публічній службі. Спір, який виник між сторонами, стосується проходження позивачем публічної служби, до якої включається і виплата щомісячного грошового утримання, тому він підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В підготовчому судовому засідання 04.09.2023 представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також зазначив на те, що клопотання про закриття провадження позивачу він надіслав поштою.

04.09.2023 за клопотанням представника позивача підготовче судове засідання відкладено на 09.11.2023, для ознайомлення сторони позивача з клопотанням представника відповідача про закриття провадження у справі, яке він надіслав поштою та яке не було отримано стороною позивача станом на 04.09.2023.

В підготовчому судовому засіданні 09.11.2023 представник відповідач клопотання підтримав та просив закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що між сторонами у справі виник спір про право, позовні вимоги в цій справі не стосуються обрання, перебування чи звільнення позивача з публічної служби. Позивач не просить встановити правомірність чи неправомірність дій або бездіяльність відповідача, оскільки це вже встановлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.02.2023, визнавши нечинним та скасувавши незаконний наказ відповідача у справі від 09.05.2022. Позивач у цій справі просить суд стягнути суму невиплаченої винагороди за період, коли її нарахування було безпідставно та протиправно припинено.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Голови Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 від 26.04.2019 № 177-к ОСОБА_2 зараховано до штату Вищої ради правосуддя на посаду члена Вищої ради правосуддя, якого було обрано 14.03.2019 членом Вищої ради правосуддя з`їздом представників юридичних вищих навчальних закладів на наукових установ, з 29.04.2019, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Рішенням Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6 «Про невідповідність діючого члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя» діючого члена ВРП ОСОБА_2 визнано таким, що не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена ВРП. Внесено до з`їзду представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ, що обрав члена ВРП ОСОБА_2 , рекомендацію про його звільнення з підстав, визначених пунктами 3-5 частини першої статті 24 ЗУ «Про вищу раду правосуддя». Також вирішено, що з дня внесення Етичною радою зазначеного рішення член ВРП ОСОБА_2 відсторонюється від посади, а його повноваження зупиняються до ухвалення рішення органом, що обрав цього члена ВРП.

Наказом в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_2 » припинено з 07 травня 2022 року нарахування та виплату винагороди члену ВРП ОСОБА_2 до ухвалення рішення органом, що його обрав членом ВРП. Секретаріату ВРП доручено забезпечити належне табелювання члена ВРП ОСОБА_2 . Скасовано наказ в. о. Голови ВРП ОСОБА_2. від 02 травня 2022 року № 142-в «Про відпустку ОСОБА_2 ». Підставою для прийняття наказу в.о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к зазначено рішення Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2023 № 990/99/22 визнано протиправним та скасовано наказ в. о. Голови Вищої ради правосуддя Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_2 »

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.02.2023 встановлено безпідставність ненарахування та невиплату винагороди члену ВРП ОСОБА_2 вона підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Тобто, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно-правових відносин.

Відповідно до частини першої ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як визначено статтею 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державно влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про вищу раду правосуддя» вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про вищу раду правосуддя» обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, на основі принципів верховенства права, професійності, публічності, політичної нейтральності.

Так, статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначено Законом України «Про вищу раду правосуддя», а також Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до п.17 ч.1ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Предметом даного позову є виплата щомісячної винагороди, яку позивач мав отримати як член Вищої ради правосуддя.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» член Вищої ради правосуддя не має права суміщати свою посаду з будь-якою посадою в органі державної влади або органі місцевого самоврядування, органі суддівського, адвокатського чи прокурорського самоврядування, зі статусом народного депутата України, депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, міської, районної у місті, сільської, селищної ради, з підприємницькою діяльністю, обіймати будь-яку іншу оплачувану посаду (крім посади Голови Верховного Суду), виконувати будь-яку іншу оплачувану роботу або отримувати іншу винагороду, крім винагороди члена Вищої ради правосуддя (за винятком здійснення викладацької, наукової чи творчої діяльності та отримання винагороди за неї), а також входити до складу керівного органу чи наглядової ради юридичної особи, що має на меті одержання прибутку. Член Вищої ради правосуддя не може належати до політичних партій, професійних спілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності.

Гарантії діяльності членів Вищої ради правосуддя (винагорода) визначені також ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» (ст. 21 Закону).

З вказаного вище висновується, що спір, який виник між сторонами у справі, стосується проходження позивачем публічної служби, а саме отримання винагороди за неї, а спори, пов`язані з проходженням публічної служби, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц, а також у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17.

Крім цього, подібний за змістом висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц, що спори з приводу прийняття на публічну службу, її проходження чи звільнення, на відміну від спорів щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства незалежно від того, чи здійснює орган, з яким виник спір, у конкретних правовідносинах з позивачем владні управлінські функції. Для визначення юрисдикції спору з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку із чим - прийняттям, проходженням або звільненням виник спір.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/33941/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного; правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України).

З огляду на зазначене вище заява про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України у разі, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача - Вищої ради правосуддя - про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про стягнення суми невиплаченої винагороди - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Н.В. Сіромашенко