Справа № 464/930/23
пр.№ 2-о/464/59/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючої судді - Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання - Андрушко Н.М,

за участі: представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , -

встановив:

заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заяву обґрунтовує тим, що 07 березня 1964 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». В подальшому, при отримання паспорта громадянина України, уповноваженим органом допущено помилку у написанні її прізвища, а саме замість вірного написання прізвища « ОСОБА_2 » зазначено невірно - « ОСОБА_2 ». Оскільки заявник є пенсіонером, у неї виникла необхідність звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак зазначена помилка у написанні її прізвища є перешкодою для оформлення необхідних документів, у зв`язку із чим остання змушена звернутися до суду, аби довести факт родинних відносин із своїм чоловіком.

Ухвалою суду від 20.02.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та представника заінтересованої особи.

13.03.2023 від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу суду надійшли пояснення, в яких зазначає, що в порядку окремого провадження суд здійснює розгляд справ про встановлення фактів, які породжують юридичні наслідки. Так, процесуальним законодавством встановлено умови, за наявності яких може бути встановлений факт, що має юридичне значення, а саме те, що факти, які підлягають встановленню, мають мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав особи без повторного звернення до суду на підставі рішення, а також встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, просили суд врахувати вказані обставини при розгляді справи.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, додатково пояснив, що після смерті чоловіка ОСОБА_3 , заявниця звернулася до органів пенсійного фонду із заявою з приводу оформлення пенсії чоловіка на себе, однак їй було відмовлено з тих причин, що у паспорті громадянина України її прізвище зазначено як ОСОБА_2 , тоді як, прізвище чоловіка є ОСОБА_2 . Таким чином, остання встановила, що при видачі їй паспорту громадянина України уповноваженими органами було допущено помилку, у зв`язку із чим вона не може реалізувати свої права. Підтвердив, що документом, який підтверджує родинні відносини чоловіка та дружини є свідоцтво про шлюб, котре є у володінні заявниці, і котре вона не втрачала, разом з тим, в силу того, що в паспорті неправильно вказане прізвище ОСОБА_2 , а не ОСОБА_2 , вона не може довести, що є дружиною померлого, тобто підтвердити особу. Одночасно вказав, що письмової відповіді-відмови, в котрій би були викладені мотиви, органи пенсійного фонду заявниці не надавали. Також, повідомив, що заявниця зверталася до органів міграційної служби з приводу виправлення допущеної помилки, однак їй рекомендували звертатися до суду.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час, місце проведення розгляду справи, причин неявки суду не повідомив.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 повідомила, що заявниця ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_3 є її батьками. Мати та батько перебували у зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що при оформленні паспорта громадянина України в прізвищі її матері допустили помилку в написанні прізвища, а саме: замість « ОСОБА_2 » зазначили « ОСОБА_2 ». Однак, ОСОБА_2 ніколи не зверталась до уповноважених органів з метою виправлення помилки. Оскільки ОСОБА_3 помер, мати звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для оформлення пенсії по втраті годувальника, проте через вищевказану помилку, працівники відмовили їй в прийнятті документів, а тому виникла необхідність у встановленні судом факту родинних відносин між її батьками.

Суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані заявником на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що провадження підлягає до закриття, виходячи з такого.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, серед яких родинних відносин між фізичними особами.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38), з-поміж котрих закон у вказаній нормі визначає дружину, якщо вона є інвалідом або досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

Відповідно до с. 38 вказаного Закону члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Частиною 1 ст. 21 Сімейного кодексу визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

В силу ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя

Статтею 35 СК України передбачено, що наречені мають право обрати прізвище одного з них як спільне прізвище подружжя або надалі іменуватися дошлюбними прізвищами.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, встановив наступне.

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Сколе, 18.07.2001 Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області їй видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , до котрого на ст. 10 внесено відмітку про реєстрацію укладення шлюбу 07.03.1964 з ОСОБА_3 (а.с. 4-6).

Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 07.03.1964, у Сколе будинок щастя Стрийського району Львівської області 07 березня 1964 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зроблено відповідний запис за №7. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_2 » (а.с.8).

Те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у шлюбі із ОСОБА_2 також підтверджується світлокопією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 18.02.1999, у котрому наявна відповідна відмітка на аркуші 10 (а.с.9-10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 15.11.2022 суд встановив, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис № 6931.

При вирішенні заяви по суті, суд має встановити наявність чи відсутність факту родинних відносин.

Чинним законодавством наразі не закріплено визначення, що таке родинні відносини.

Однак, в силу того, що це вид суспільних відносин, суд погоджується з тим, що родинні відносини (споріднення) - це відносини між людьми, котрі склалися в силу кровного зв`язку, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 2 Сімейного кодексу України сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі щодо утримання регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до вказаного нормативно-правового акту, підставою створення сім`ї, серед іншого законодавець визначає шлюб, та кровне споріднення (ч.4 ст. 3 Сімейного кодексу України), а підставою виникнення прав та обов`язків подружжя виключно шлюб (ч.1 ст. 36 СК України).

Так як, правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними, тому суд встановив, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 07 березня 1964 року, після проведення державної реєстрації шлюбу, виникли сімейні відносини.

Тобто, саме шлюб в даному випадку є тим самим фактом, що має юридичне значення, та з яким пов`язується виникнення прав та обов`язків подружжя, а також прав одного із подружжя на отримання певних гарантованих державою благ у випадку смерті іншого. Єдиним документом, що підтверджує факт наявності шлюбу між чоловіком та дружиною, є свідоцтво про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Будь-яких доказів на підтвердження родинних відносин із ОСОБА_3 заявник суду не надала.

Окрім цього, в судовому засіданні сторона заявника на підтвердження обставин, викладених у заяві, посилалася на те, що у паспорті громадянина України допущено помилку, у зв`язку із чим вона не може підтвердити, що ОСОБА_3 був її чоловіком.

Такі твердження в силу ст. 27, 36 СК України, суд розцінює критично, оскільки паспорт громадянина України не є документом, що підтверджує факт шлюбу між чоловіком та жінкою, а свідоцтво про шлюб заявник не втрачала та такий перебуває у її володінні.

Одночасно суд бере до уваги, що згідно свідоцтва, після державної реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 присвоєно прізвище ОСОБА_2 , тоді як у документі, що посвідчує особу - паспорті громадянина України, вказано прізвище ОСОБА_2 .

Доказів про те, що заявниця до реєстрації шлюбу мала прізвище « ОСОБА_2 » суду не надано.

З цього слідує, що заявнику, для досягнення мети, після встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно підтвердити особу, котра перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , тобто підтвердити, що свідоцтво про шлюб належить їй як ОСОБА_2 , оскільки у паспорті громадянина України допущено помилку.

При наданні оцінки вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Положенням про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України 02.09.1993 регулювалися питання обміну паспорта громадянина України виданого у виді паспортної книжечки.

Так, відповідно до ст. 1 цього Положення, документом, що посвідчує особу власника є паспорт громадянина України.

Статтею 6 вказаного Положення передбачено, що прізвище, ім`я та по батькові до паспортної книжечки заносяться на першу і другу сторінки. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу.

Згідно ст. 7 Положення вбачається, що записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються паспортною службою.

При цьому обмін паспорта провадиться у разі зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові, встановлення розбіжностей у записах, непридатності для користування. Для обміну паспорта у зв`язку із зміною (переміною) прізвища, імені чи по батькові або встановленням розбіжностей у записах подаються, з поміж інших, також документи, що підтверджують ці обставини. Для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку чи зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові, встановлення розбіжностей у записах чи непридатності паспорта для користування (ст. 16-18 Положення).

Одночасно суд враховує, що з 1 листопада 2016 року порядок оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України передбачено Постановою КМУ від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (ст. 69-83), Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492 - VI (ст.ст. 16, 21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Зважаючи на викладене, суд виходить з того, що встановлення юридичного факту в судовому порядку - наявності шлюбних відносин між заявницею та ОСОБА_3 надає право останній на отримання пенсії у разі втрати годувальника. Чинним законодавством передбачено, що наявність шлюбних відносин підтверджується виключно свідоцтвом про шлюб, котре наявне у володінні ОСОБА_2 . Однак, остання не може довести наявність шлюбних відносин між нею та ОСОБА_3 , так, як органах пенсійного фонду не може підтвердити особу « ОСОБА_2 », оскільки паспорт громадянина України виданий на прізвище ОСОБА_2 , тоді як свідоцтві останній присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». Разом з тим, чинним законодавством передбачено порядок обміну паспорту громадянина України у зв`язку із встановленням розбіжностей у записах.

Доказів, що ОСОБА_2 було відмовлено в обміні паспорту громадянина України, заявником суду не надано

У зв`язку із цим, суд також враховує, що у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 Верховний Суд України роз`яснив, що заяви про становлення із зазначених підстав факту належності особі паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Частиною 3 ст. 315 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Беручи до уваги, що ОСОБА_2 не довела, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридичного факту, необхідного для реалізації її прав, у неї відсутній документ, який посвідчує цей факт, судами не розглядаються справи про встановлення тотожності особи, а також судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають справи про встановлення факту належності особі свідоцтва, що видається органом державної реєстрації актів цивільного стану, суд , дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява ОСОБА_2 не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 21, 27, 35, 36 СК України, ст. ст. 2, 4, 13, 229, 293, 315, 318 ЦПК України, керуючись ст. ст. ст. ст. 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 21.03.2023.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, місце знаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10.

Головуюча Сабара Л.В.