ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2725/23 Справа № 203/2580/20 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 203/2580/20

Номер провадження 22-ц/803/2725/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

заявник ПрАТ «ДТРЗ»

заінтересовані особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича на ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року головуючого судді Католікяна М. О. зі складанням повного тексту судового рішення 04 листопада 2022 року по цивільній справі за заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково ,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі - ПрАТ «ДТРЗ») звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТРЗ» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, таким, що не підлягає виконанню частково.

Заяву мотивовано тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ОСОБА_1 було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 125 086,48 грн, а також судовий збір у сумі 3 159,25 грн.

Постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні був зменшений до 20 000 грн, а судовий збір до 505,48 грн. Між тим, до ухвалення касаційним судом рішення, постанова суду апеляційної інстанції була повністю виконана у порядку виконавчого провадження. Викладене стало причиною звернення боржника до суду із заявою про визнання виконавчих листів, виданих у справі, такими, що не підлягають виконанню частково, у сумі, що перевищує стягнуте за рішенням Верховного Суду.

Просили визнати виконавчий лист від 20 січня 2021 року по справі № 203/2580/20 таким, що було видано помилково та таким, що не підлягає виконанню частково; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТРЗ» безпідставно одержані на підставі виконавчого листа від 20 січня 2021 року по справі №203/2580/20 грошові кошти у розмірі 107 740, 25 грн; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І. В. на користь ПрАТ «ДТРЗ» основну винагороду за вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 64276585 та № 64276895 у розмірі 10 774, 02 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року визнано виконавчий лист, виданий 20 січня 2021 року у цивільній справі № 203/2580/20, про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 125 086,48 грн, таким, що не підлягає виконанню частково у сумі 105 086,48 грн; визнано виконавчий лист, виданий 20 січня 2021 року у цивільній справі № 203/2580/20 про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 3 159,25 грн, таким, що не підлягає виконанню частково у сумі 2 653,77 грн; стягнуто на користь ПрАТ «ДТРЗ» безпідставно одержані кошти : - з ОСОБА_1 в сумі 107 740,25 грн, - з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І. В. в сумі 10 774,02 грн.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В. просив скасувати ухвалу суду в частині стягнення з нього безпідставно одержаних коштів, посилаючись на неналежну оцінку обставин та доказів по справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що основна винагорода приватного виконавця є формою оплати праці за виконання судового рішення, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Вважає, що основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуті на підставі положень Закону при виконанні чинного судового рішення не можуть бути стягнуті з приватного виконавця та не можуть бути предметом розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню або про поворот виконання судового рішення, оскільки їх стягнення передбачене законом, а не судовим рішенням.

Фактично суд, приймаючи рішення в частині стягнення з виконавця коштів винагороди покладає відповідальність за помилку суду першої інстанції на виконавця, який виконував виконавчі листи, дійсні на момент відкриття виконавчого провадження, який діяв в межах повноважень та в законний спосіб.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «ДТРЗ» адвокат Мельник М.С. просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін, як ухвалену у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 правом на надання відзиву не скористалася, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В. підтримав доводи апеляційної скарги. Представник ПрАТ «ДТРЗ» адвокат Мельник М.С. просив залишити судове рішення без змін.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи (т. 2. а.с. 45).

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується тільки в частини стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І. В. на користь ПрАТ «ДТРЗ» безпідставно одержаних коштів в сумі 10 774,02 грн, а тому апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення у вказаній частині.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 125 086,48 грн., а також судовий збір у сумі 3 159,25 грн (т. 1. а.с. 98 102).

21 січня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі ухваленої постанови стягувачу було видано два виконавчих листа (т. 1. а.с. 106).

26 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. відкриті виконавчі провадження № 64276585 та № 64276895 з примусового виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року (т. 1. а.с. 207, 208, 216, 217).

У період з 27 січня 2021 року по 24 березня 2021року в межах виконавчого провадження боржником було сплачено грошові кошти в сумі 141 718,69 грн. з яких: 125 086,48 грн сума стягнутої середньої заробітної плати; 3 159,25 грн судовий збір;- 13 472,96 грн основна винагорода за вчинення виконавчих дій, витрати виконавчого провадження (т. 1. а.с. 229 232).

25 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. ухвалено постанови про закінчення виконавчих проваджень № 64276585 та № 64276895 у зв`язку з фактичним виконання боржником виконавчих документів (т. 1. а.с. 214 -215, 227- 228).

26 травня 2021 року Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду було ухвалено постанову про зміну постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року, зменшено суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 20 000 грн, судового збору до 505,48 грн (т. 1. а.с. 181 187).

05 липня 2021 року боржник звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення від 30 грудня 2020 року, оскільки рішення суду апеляційної інстанції було змінено (т. 2.а.с. 1-2).

04 серпня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви боржника про поворот виконання рішення. Підставою для відмови стали приписи частини 2 статті 445 ЦПК, відповідно до якої у справах про стягнення аліментів, заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Ухвала була оскаржена і набрала законної сили 23 грудня 2021 року (т. 2. а.с. 82, 109 113).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року залишено без змін. В частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І. В. на користь ПрАТ «ДТРЗ» безпідставно одержаних коштів в сумі 10 774,02 грн рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому його законність в цій частині апеляційною інстанцією не перевірялася.

Задовольняючи заяву ПрАТ «ДТРЗ» про визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню частково, суд першої інстанції виходив із того, що судове рішення, за яким було видано виконавчі листи, відкрито і фактично виконано виконавчі провадження (постанова Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року ) , згодом було змінено Верховним Судом шляхом зменшення сум, які підлягають стягненню з підприємства, тому є підстави для стягнення безпідставно отриманих сум в результаті виконання судового рішення.

Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду , з таких підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні заяви ПрАТ «ДТРЗ» в частині вимог про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І. В. на користь ПрАТ «ДТРЗ» основної винагороди за вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 64276585 та № 64276895 у розмірі 10 774, 02 грн , суд апеляційної інстанції виходить з наступного .

Відповідно до статті 5 частини 1 Закону України « Про виконавче провадження « примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами 1,2 статті 15 Закону України « Про виконавче провадження « сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З пунктів 5, 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, приватний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено, виконавчі провадження № 64276585 та № 64276895, були відкриті на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року.

25 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпровської області Щигарцевим І.В. винесені постанови про закінчення вказаних виконавчих проваджень у зв`язку з фактичним виконанням.

26 травня 2021 року Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду ухвалено постанову про зміну постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року, зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 20 000 грн,судового збору до 505,48 грн .

Відповідно до другого речення частини четвертої статті 432 ЦПК України якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпровської області Щигарцев І.В. не є стягувачем за виконавчими листами, які були надані йому для примусового виконання .

Закон України « Про органи та осіб,які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів « визначає основи організації та діяльність приватних виконавців їхні завдання та правовий статус.

Статтею 16 Закон України « Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів « визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку,встановленому законом.

Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України « Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Таким чином, повноваження органів державної виконавчої служби та приватних виконавців цілком ідентичні ,мають єдині завдання,правову основу і принципи діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів « за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода .

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця за виконання рішення майнового характеру становить 10 % стягнутої суми .

Частиною першою статті 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Таким чином, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження одночасно з постановою про стягнення з боржника основної винагороди приватний виконавець діяв у відповідності до вимог статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, вирішення питання про стягнення основної винагороди одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів та витрати виконавчого провадження, що передбачено абзацом другим частини третьої статті 42 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для:1) обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам;2) зарахування коштів виконавчого провадження; 3) зарахування винагороди.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» , кошти, зазначені у пунктах 1 і 2 частини другої цієї статті, не є доходом приватного виконавця.

З досліджених матеріалів зведеного виконавчого провадження № 64283654 ,вбачається ,що 26 січня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. відкрито виконавче провадження № 64276585 за виконавчим листом виданим 20 січня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 203/2580/20 про стягнення з боржника ПрАТ «ДТРЗ» на користь стягувача ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 січня 2020 року по 25 червня 2020 року у розмірі 125 086,48 грн.

26 січня 2021 року ,керуючись вимогами ст.ст.3,12,27,45 Закону України « Про виконавче провадження «, ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»,частиною 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця «,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08 вересня 2016 року ,виконавцем винесено постанову № 64276585 про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 12 508,64 грн.

26 січня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. відкрито виконавче провадження № 64276895 за виконавчим листом виданим 20 січня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 203/2580/20 про стягнення з боржника ПрАТ «ДТРЗ» на користь стягувача ОСОБА_1 судового збору у розмірі 3 159,25 грн.

26 січня 2021 року ,керуючись вимогами ст.ст.3,12,27,45 Закону України « Про виконавче провадження «, ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»,частиною 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця «,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08 вересня 2016 року ,виконавцем винесено постанову № 64276895 про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 315,29 грн.

26 січня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. в межах виконавчого провадження № 64276585 було накладено арешт на грошові кошти підприємства боржника у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця,витрат виконавчого провадження та штрафів у розмірі 141 718,29 грн .

26 січня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. об`єднано виконавчі провадження № 64276585 та № 64276895 у зведене виконавче провадження № 64283654.

В рамках зведеного виконавчого провадження № 64283654 було здійснено списання коштів з арештованих рахунків боржника шляхом направлення платіжних вимог до банківських установ : платіжна вимога № 64276585/4 від 26 січня 2021 року ; № 64276585/7 від 17 лютого 2021 року ; № 64276585/5 від 26 січня 2021 року ; № 64276585/8 від 15 березня 2021 року .

25 березня 2021 року за виконавчими провадженнями № 64276585 та № 64276895 приватним виконавцем винесені постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тобто,вбачається,що приватний виконавець, що забезпечив повне фактичне виконання судового рішення, що на час його примусового виконання набрало законної сили, та не було скасовано у встановленому законом порядку, отримав грошову винагороду та його дії по стягненню винагороди відповідають обсягу його прав та обов`язків, вчинені відповідно до вимог законодавства,та не можуть бути предметом розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким ,що не підлягає виконанню. Крім того, стягнення основної винагороди приватного виконавця,не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ЦК України,а є витратами виконавчого провадження .

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому ухвала Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І. В. на користь ПрАТ «ДТРЗ » безпідставно одержаних коштів в сумі 10 774,02 грн слід скасувати і ухвалити у відповідній частині нове рішення ,яким у задоволенні заяви ПрАТ «ДТРЗ» у вказаній частині відмовити.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано частково та за новим рішенням у задоволенні вимог до приватного виконавця про стягнення безпідставно держаних коштів в сумі 10 774,02 грн відмовлено , то необхідно з ПрАТ « ДТРЗ « на користь приватного виконавця Щигарцева І.В.стягнути судові витрати , понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 496,20 грн (т.3.а.с.11).

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» безпідставно одержаних коштів в сумі 10 774,02 грн скасувати і ухвалити у відповідній частині нове рішення .

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» в частині вимог про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» основної винагороди за вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 64276585 та № 64276895 у розмірі 10 774 (десять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн 02 коп. - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» () на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича (ЄДРПОУ: ) судові витрати пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 13 лютого 2023 року.

Судді: