РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що 24 листопада 1999 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , від якого й них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть.

За час перебування у шлюбі вони разом з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначену квартиру зареєстровано на ОСОБА_4 .

Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

13 грудня 2021 року ОСОБА_4 звернулась із зустрічною позовною заявою (а.с. 100-107) та зазначає про те, що під час шлюбу сторонами було придбано та зареєстровано за ОСОБА_3 наступне майно: машиномісце (паркомісце) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 41,5 кв.м.; автомобіль марки «Land Rover Discovery», 2016 року випуску. Зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому також підлягає поділу. Зазначає, що у листопаді 2021 року вона дізналась про те, що 17 серпня 2021 року відповідач без її відома та дозволу відчужив автомобіль марки «Land Rover Discovery» за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2021/2741814. Відповідачем 1/2 частину вартості проданого автомобіля їй передано не було.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати за нею право власності на 1/2 частину машиномісця (паркомісця) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь в рахунок вартості 1/2 частини машиномісця (паркомісця) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , грошову компенсацію в сумі 225500 гривень;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину вартості відчуженого автомобіля марки «Land Rover Discovery» в розмірі 450000 гривень.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнята зустрічна позовна заява.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні пояснив, що квартира АДРЕСА_1 придбана під час шлюбу. ОСОБА_4 відмовила в перереєстрації 1/2 частини цієї квартири. Вимоги зустрічного позову визнає в частині поділу паркомісця. Заперечує проти стягнення компенсації за паркомісце та автомобіль. Зазначив, що ОСОБА_4 не доведено, що відчуження автомобіля відбулось не в інтересах сім`ї. Також, пояснив, що відчуження автомобіля без згоди іншого з подружжя. Крім того, спірне паркомісце досить велике та ним можуть користуватись обоє.

Відповідач за первісним позовом та її представник у судовому засіданні визнали вимоги первісного позову, проте заперечували проти заявленої суми витрат на правничу допомогу, вважають її завищеною. Вказали, що розрахунок вартості компенсації, що вони просять стягнути з ОСОБА_3 є орієнтовним, оскільки взятий з відповідних сайтів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1999 року (а.с. 9).

Позивач за первісним позовом просить суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно, а саме визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідач за первісним позовом не заперечує проти визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_4 на підставі договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 11 грудня 2017 року (а.с. 22-35), що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 лютого 2018 року (а.с. 43-44).

Вбачається, що ОСОБА_4 придбала зазначену квартиру, перебуваючи у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_3 , а тому зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивач за первісним позовом просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Сторона відповідача за первісним позовом не заперечує проти запропонованого позивачем варіанту поділу спільного майна.

З огляду на наведене, первісний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням визнання заявлених вимог відповідачем за первісним позовом, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню ОСОБА_3 з державного бюджету.

Крім того, стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає 50 відсотків судового збору у розмірі 5675 гривень.

Позивач за зустрічним позовом просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати за нею право власності на 1/2 частину машиномісця (паркомісця) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь в рахунок вартості 1/2 частини машиномісця (паркомісця) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , грошову компенсацію в сумі 225500 гривень;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину вартості відчуженого автомобіля марки «Land Rover Discovery» в розмірі 450000 гривень.

Машиномісце (паркомісце) № 39 за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 2016 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 грудня 2021 року (а.с. 112-113).

Вбачається, що ОСОБА_3 придбав зазначене машиномісце, перебуваючи у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_4 , а тому зазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні вимоги зустрічного позову в частині поділу паркомісця визнав.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за сторонами право власності машиномісце (паркомісце) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 , кожному по 1/2 частині.

ОСОБА_4 також просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь в рахунок вартості 1/2 частини машиномісця (паркомісця) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , грошову компенсацію в сумі 225500 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Представником ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначено, що останній не надає згоду на присудження ОСОБА_4 грошової компенсації за машиномісце, оскільки воно досить велике за розміром (40,1 кв.м) та ним можуть користуватись обоє.

Враховуючи відсутність згоди одного з подружжя ( ОСОБА_3 ) на присудження йому грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на машиномісце, вимога про стягнення грошової компенсації за це машиномісце задоволенню не підлягає.

ОСОБА_4 також просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину вартості відчуженого автомобіля марки «Land Rover Discovery» в розмірі 450000 гривень.

Автомобіль марки «Land Rover Discovery», 2016 року випуску, VIN НОМЕР_2 був зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № ПАСА-0001/067 від 07 березня 2016 року, що підтверджується відповіддю на запит Головного сервісного центру МВС від 16 листопада 2021 року (а.с. 114).

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти стягнення компенсації за автомобіль. Підтвердив, що відчуження автомобіля відбулось без згоди іншого з подружжя. Зазначив, що ОСОБА_4 не доведено вартість відчуженого автомобіля, тому в стягненні компенсації слід відмовити.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

ОСОБА_4 зазначила, що їй не було відомо про факт продажу автомобіля. Своєї згоди на продаж автомобіля, що є спільною сумісною власністю, вона не давала. Кошти від продажу автомобіля не отримувала.

Вбачається, що спірний автомобіль було продано 17 серпня 2021 року ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2021/2741814 (а.с. 114).

Представником ОСОБА_3 доказів на підтвердження згоди ОСОБА_4 на відчуження автомобіля не надано.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 726/2165/15-ц.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 1/2 частини від вартості проданого автомобіля підлягає задоволенню, оскільки транспортний засіб придбаний подружжям під час шлюбу та був їх спільною сумісною власністю, а тому кожна зі сторін мала рівні права на нього, проте ОСОБА_3 без відома ОСОБА_4 відчужив цей автомобіль.

ОСОБА_4 зазначає, що аналізуючи статистичні дані та оголошення на спеціалізованому веб-порталі з купівлі-продажу транспортних засобів, які мають схожі технічні характеристики, орієнтовна ринкова вартість автомобіля становить 900000 гривень. На підтвердження вартості автомобіля ОСОБА_4 надано суду роздруківку з веб-порталу з купівлі-продажу транспортних засобів (а.с. 118-119).

Позивачем за первісним позовом доказів на спростування вказаних обставин суду не надано, про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення ринкової вартості спірного транспортного засобу клопотань не заявлялось. У такому випадку при визначенні суми компенсації, суд оцінює лише письмовий доказ, наданий стороною ОСОБА_4 .

З огляду на наведене, стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає 450000 гривень вартості частки відчуженого автомобіля.

З огляду на наведене, зустрічний позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення зустрічного позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає 6755 гривень судового збору.

Керуючись статтями 57, 60, 70, 71 СК України, ст. 369 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) про поділ майна подружжя задовольнити.

У порядку поділу майна визнати за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У порядку поділу майна визнати за ОСОБА_4 ою ( АДРЕСА_5 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 5675 гривень.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ) 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 5675 гривень, внесені ОСОБА_8 ( АДРЕСА_4 ) через Київське РУ ТВБВ 10026/02 згідно з квитанцією № 1 від 03 вересня 2021 року як судовий збір при подачі позову.

Зустрічний позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) про поділ майна подружжя задовольнити частково.

У порядку поділу майна визнати за ОСОБА_4 ою ( АДРЕСА_5 ) право власності на 1/2 частину машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

У порядку поділу майна визнати за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) право власності на 1/2 частину машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) 450000 гривень вартості частки відчуженого автомобіля та 6755 гривень судового збору.

У задоволенні інших вимог зустрічної позовної заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02 березня 2023 року.

Суддя: