Провадження №2/523/43/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" лютого 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/10706/22 за позовом представника позивача Дударенко Сергія Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Дударенко С.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 08.08.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у позику грошові кошти в розмірі 1067000 грн., що в еквіваленті складає 42000,00 дол. США згідно з офіційним курсом НБУ на день підписання даного Договору із зобов`язанням повернути таку ж суму грошових коштів до 08.09.2019 року без нарахування процентів за користування грошовими коштами на умовах, визначених даним договором. Грошові кошти були отримані позичальником до підписання Договору позики, що визначено самими умовами договору. Про отримання грошових коштів у вказаному розмірі відповідач написав власноручно розписку від 08.08.2019 року. Однак, ОСОБА_2 у визначений Договором строк не виконав взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 07.09.2022 року у відповідача виникла заборгованості за порушення умов договору в розмірі 18353780,34 грн., з яких 1535881,20 грн., еквівалент 42000,00 дол. США сума основного боргу, 16817899,14 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання. Оскільки, відповідач відмовляється в добровільному порядку виконати взяті на себе зобов`язання згідно Договору позики від 08.08.2019 року, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 08.08.2019 року 18353780,34 грн., з яких 1535881,20 грн., еквівалент 42000,00 дол. США сума основного боргу, 16817899,14 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 28.09.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити даний позов, провести розгляд даної справи за відсутності сторони позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України (sv.od.court.gov.ua). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, одним із різновидів договорів є Договір позики.

По справі встановлено, що 08.08.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у позику грошові кошти в розмірі 1067000,00 грн., що в еквіваленті складає 42000,00 дол. США згідно з офіційним курсом НБУ на день підписання даного Договору із зобов`язанням повернути таку ж суму грошових коштів до 08.09.2019 року без нарахування процентів за користування грошовими коштами на умовах, визначених даним договором, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даного договору.

Суд констатує, що вказаний договір підписаний позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно п. 4 Договору позики від 08.08.2019 року Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику в строк та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 5 Договору позики від 08.08.2019 року сторони домовилися, що Позичальник повинен повернути позику в строк до 08 вересня 2019 року, у м. Одесі.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В матеріалах справи наявна письмова Розписка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій останній зазначає про те, що отримав в борг у ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 42000,00 дол. США. Зобов`язується повернути а строк до 08.09.2019 року у м. Одесі. Дана розписка підтверджує факт отримання грошей ним вищевказаної грошової суми за Договором позики від 08.08.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Розписка написана і підписана добровільно, з розумінням всього вищевказаного, під чим підписується.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Однак, вищевказана розписка знаходиться у позивача, що підтверджує той факт, що взятого на себе зобов`язання ОСОБА_2 не виконав.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

З огляду на вище викладене, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отриману позивачем позику у визначений строк не повернув, у зв`язку з чим станом на 07.09.2022 року нього виникла заборгованості за порушення умов договору в розмірі 1535881,20 грн., що згідно курсу долара США станом на 07.09.2022 року (день звернення до суду з позовом) відповідає 42000,00 дол. США.

Стосовно позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 16817899,14 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язання, суд констатує наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог п. 6 Договору позики від 08.08.2019 року, за прострочення виконання зобов`язань за цим договором Позичальник виплачує пеню в розмірі 1 (один) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 за Договором позики становить 1535881,20 грн.

Пеня у даному зобов`язанні нарахована позивачем таким чином, що сума пені значно перевищує суму боргу Договором позики, що є очевидним порушенням принципу добросовісності, що є, на думку суду, необґрунтовано суворою цивільною санкцією.

Згідно приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що вимога позикодавця про стягнення пені в частині, що значно перевищує заборгованість за Договором позики, у зв`язку із порушенням зобов`язання розцінюється судом як зловживання правом, що слугує підставою для часткової відмови в задоволенні позовних вимог щодо нарахування пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.

А тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню, до 1535881,20 грн., прирівнявши її до суми заборгованості за Договором позики від 08.08.2019 року.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, а також заборгованості за порушення грошового зобов`язання.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача ОСОБА_2 слід тягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 08.08.2019 року в розмірі 1535881,20 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 1535881,20 грн.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд констатує, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 11350,00 грн.

Однак, з огляду на те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд, виходячи із принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, приходить до переконання що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 7000,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 526, 525, 530, 610, 612, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за Договором позики від 08.08.2019 року в розмірі 3071762/три мільйона сімдесят одна тисяча сімсот шістдесят дві/грн. 40 коп., з яких:

?1535881/один мільйон п`ятсот тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят одну/грн. 20 коп. загальний залишок заборгованості за Договором позики від 08.08.2019 року,

?1535881/один мільйон п`ятсот тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят одну/грн. 20 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 7000/сім тисяч/грн. 00коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2023 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер