Справа № 464/3606/22
пр.№ 2/464/203/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2023 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорної С.З.

при секретарі судових засідань Гринюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" про відшкодування завданої шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" в якому просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18 386, 74 грн, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з проведенням експертизи в розмірі 2850, 00 грн, інфляційні нарахування в розмірі 1081, 10 грн, три процента річних в розмірі 188, 90 грн , 2392,70 пені та понесені судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.01.2022 о 15:50 год. у м. Львові на перехресті вул. Хуторівна - вул. Стрийська, автобус МАЗ 203069 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальну шкоду. 13.01.2022 вони склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідно до якого ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні ДТП. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автобуса МАЗ 203069 д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ "СК "ГАРДІАН" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206562245, він звернувся до ТДВ «СК «ГАРДІАН» з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 14.01.2022 року та Заявою про виплату страхового відшкодування від 14.01.2022. 04.02.2022 він отримав частину страхового відшкодування від ТДВ «СК «ГАРДІАН» у розмірі 9439,73 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку. 13.05.2022 ним подано заяву про здійснення перерахунку суми страхового відшкодування. Станом на дату подання позовної заяви в суд доплати страхового відшкодування від ТДВ «СК «ГАРДІАН» не отримав. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автобуса МАЗ 203069 д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206562245, який діяв на дату настання ДТП. ТДВ «СК «ГАРДІАН» визнала дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася 13.01.2022 року о 15:50 год. за участю автобуса МАЗ 203069 д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 - страховим випадком і частково виплатила страхове відшкодування в розмірі 9439,73 грн. Відповідно до Висновку експерта №24 від 23.02.2022 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ складеного судовим експертом Вербовим Володимиром Володимировичем, вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля Volkswagen Golf Variant 1,6 TDi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 13.01.2022, без ПДВ, на момент дослідження становить: 27 826,47 грн. Враховуючи вищезазначене відповідач має здійснити йому доплату страхового відшкодування пов`язаного із пошкодженням транспортного засобу, як власнику автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 18 386,74 грн. (27826,47 - 9439,73 = 18 386,74 грн.). Враховуючи вищенаведене ТДВ «СК «ГАРДІАН» зобов`язана відшкодувати: інфляційні нарахування у розмірі 1081,10 грн., три проценти річних у розмірі 188,90 грн., пеню у розмірі 2392,70 грн.

Ухвалою від 18.08.2022 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження.

26.09.2022 від представника відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що відповідно до висновку спеціаліста від 01.02.2022 складеного аварійним комісаром ОСОБА_4 визначено, що в діях водія автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 в даній дорожній обстановці мають ознаки порушень п.13.3 відповідно до ПДР, ними було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9 439,73 грн. шляхом поділу розміру заподіяної шкоди. Крім цього, зазначає, що позивачем не було надано документів, що підтверджують оплату відновлювального ремонту. В задоволенні позовних вимог просить відмовити та на підставі ст.93 ЦПК поставлено запитання про обставини справи.

05.10.2022 від позивача до суду поступили відповіді на запитання.

20.02.2023 від представника відповідача до суду поступили пояснення та заява про розгляд справи у їх відсутності. В задоволенні позові просить відмовити.

24.03.2023 від представника позивача до суду поступила заява про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просить такі задоволити.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 13.01.2022 о 15:50 год. у м. Львові на перехресті вул. Хуторівка - вул. Стрийська, автобус МАЗ 203069 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З наявного в матеріалах справи Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 , останній зареєстрований за ОСОБА_1 .

Скориставшись положеннями п.33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії на місці пригоди 13.01.2022 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції (європротокол), відповідно до якого винуватцем пригоди визнаний водій ОСОБА_5 . Таке повідомлення складено відповідно до вимог чинного законодавства, що визнається учасниками справи, а у суду не має обґрунтованого сумніву щодо його достовірності або добровільності визнання цієї обставини сторонами.

Встановлено, що цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_6 на момент ДТП була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», згідно полісу № ЕР-206562245.

Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, за полісом ЕР-206562245 становить 130 000 грн., розмір франшизи 1 300 грн.

14січня 2022 року позивач направив на адресу відповідача заяву про страхове відшкодування, яка була одержана відповідачем.

04.02.2022 ТДВ «СК «Гардіан» здійснено страхове відшкодування позивачу в сумі 9 439,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31902 від 04.02.2022.

Не погоджуючись з сумою страхового відшкодування позивачем ОСОБА_1 13.05.2022 скеровано відповідачу заяву про здійснення перерахунку на основі незалежної судової експертизи.

Відповідно до висновку експерта експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ № 24 від 23.02.2022 складеного експертом ОСОБА_7 вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля Volkswagen Golf Variant 1,6 TDi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 13.01.2022, без ПДВ, на момент дослідження становить: 27 826,47 грн.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що відповідач повинен сплатити страхове відшкодування у понесеному розмірі, а також за невиконанням страховиком вчасно зобов`язання пеню, 3% річних, інфляційні втрати та моральну шкоду.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого,: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), колегія Верховного суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 р. у справі №6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування, та зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Так, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву позивача, що останній порушив ПДР та вина у вчиненні ДТП, яка мала місце 13.01.2022 є обох водій не заслуговують на увагу, оскільки водій автобуса МАЗ 203069 н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 беззаперечно визнав вину у вчиненні ДТП, що підтверджується письмовими поясненнями зазначеному п.14 Повідомлення про ДТП.

У відповідності до п. 33.3. ст. 33 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Пунктом 33.1.4. ст. 33 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати ), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

При цьому, відповідач не спростував заявлений позивачем розмір майнової шкоди та не довів, що шкода йому була завдана в іншому розмірі, що було його процесуальним обов`язком відповідно до статей 12, 81 ЦПК України.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права ( ст. 102 ЦПК України ).

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2, ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовуються на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовуються винною особою.

За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, завдана шкода позивачу під час ДТП не перевищує ліміт страхового відшкодування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс 18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, враховуючи, позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, а також те, що розмір заподіяної позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, вимоги позивача саме до ТДВ «СК «Гардіан» є цілком обґрунтованими.

Але, суд не може погодитися в повному обсязі з вказаною сумою, яку просив позивач стягнути з відповідача в рахунок страхового відшкодування виходячи з наступного.

Так, вищевказаний висновок експерта, який був долучений до позовної заяви з боку позивача, оцінювачем розраховано вартість матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість ( ПДВ ).

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Суд зазначає, що питання вирахування розміру ПДВ із суми страхового відшкодування неодноразово висвітлювалось у висновках Верховного Суду.

Так, такі правові висновку були викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17, в постанові від 28.02.2018року у справі № 757/22706/15-ц, в постанові від 19.09.2018 року у справі № 523/5890/15-ц.

З боку позивача, яка потерпілої особи не було надано суду відповідних документів, що підтверджують здійснення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на станції технічного обслуговування, яка є платником ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 13 748,95 гривень, враховуючи висновок експерта та з урахуванням ПДВ.

Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних, інфляції, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 рокув Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася.

Вимоги позивача про застосуванняст.625 ЦК України заявлені за період, який стосується періоду дії в країни воєнного стану.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми, відповідача слід звільнити від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України

Окрім цього, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на проведення дослідження з визначення матеріального збитку в розмірі 2850 гривень.

Такий висновок експерта, який був доданий позивачем до матеріалів справи за № 24 було складено 23 лютого 2022 року , тобто до відкриття провадження у справі ( ухвала судді про відкриття провадження від 18.08.2022 ).

Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 640/19089/20 від 13 липня 2021 року. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 824/647/19-а, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № №824/647/19-а.

Верховний Суд у справі № 640/19089/20 від 13 липня 2021 року зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували, що в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою Товариства до звернення до суду з позовом, що обумовлює відсутність підстав для відшкодування Товариству витрат на підготовку експертного висновку.

На користь такого висновку також свідчать норми частини восьмої статті 104 КАС України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

Тому, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрати вартості робіт судового експерта по здійсненню дослідження в сумі 2850 гривень, замовлення якого було здійснено позивачем не в межах до звернення до суду з позовом, не підлягають задоволенню.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 344,97 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 524, 533-535, 625, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 89, 102, 110, 128, 133, 137, 141, 187, 258, 259, 263-265, 273, 274, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" про відшкодування завданої шкоди - задоволити.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" на користь ОСОБА_1 13 748,95 грн. - відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодження транспортного засобу.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" на користь ОСОБА_1 344,97 грн. судового збору.

В решті позову- відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", , м.Київ, вул.Саксаганського,96.

Суддя Чорна С.З.