печерський районний суд міста києва
15 березня 2023 року Печерський районний суд м.Києва в складі
головуючого судді - Остапчук Т.В. ,
при секретарі судових засідань - Ковалівська В.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОКОР» про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлового приміщення,-
Позивач в грудні 2019р. звернувся до суду з позовом до про визнання договору недійсним. Посилаючись на те що є власником квартири АДРЕСА_1 . Наприкінці липня 2019р. невідомі особи в підвалі будинку, у якому розташований теплопункт, розпочалися будівельні роботи без погодження з співвласниками будинку. Будівельні роботи проводить відповідач, чим порушує його права співвласника допоміжних приміщень. Спірним договором купівлі продажу нежитлового приміщення від 19.07.2019р. порушено його права співвласника багатоквартирного будинку, тому просить визнати його недійсним . В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся, причину неявки не повідомив.
Відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача , суд постановлює заочне рішення.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 5.02.2020р.відкрито провадження по справі в порядку загального провадження.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 4.03.2021р. за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Китаєвої Олени Олегівни ( АДРЕСА_2 ) копію договору купівлі - продажу нежитлового приміщення Серія та номер : 147 від 19.07.2019 року, на підставі якого ОСОБА_3 набула право власності на нежитлове приміщення ( підвал) загальною площею 45,5 кв. м. в будинку АДРЕСА_3 .
19.05.2021р. до суду надійшов супровідний лист з копією договору купівлі продажу(а.с.83,84)
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 8.02.2022р. залучено 3-тю особу ТОВ «ТЕПЛОКОР»
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 2.06.2022р. призначено до судового засідання.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 26.12.2022р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про повернення до розгляду справи зі стадії розгляду справи по суті в стадію підготовчого провадження шляхом проведення підготовчого судового засідання.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до слідуючого.
Встановлено , що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно договору купівлі - продажу нежитлового приміщення Між ТОВ«ТЕПЛОКОР» та ОСОБА_3 від 19.07.2019 року, ОСОБА_3 набула право власності на нежитлове приміщення ( підвал) загальною площею 45,5 кв. м. в будинку АДРЕСА_3 .
Даний договір позивач просить визнати недійсним.
Ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
За ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов язків.
Стаття 627 ПК передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ІІК Укпаїни зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Однією з обов`язкових умовизнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зобов`язаний свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 4 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то зазначити, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16).
Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта статті 202 ЦК України).
У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них.
Згідно статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження".
Зважаючи на викладене та в зв`язку з тим, що позов подано до одного відповідача, суд не має права залучати співвідповідача з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови в задоволенні позову.
Відповідно до ст..141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 218, 223, 224-226, 280 ЦПК України, суд, -
Відмовити в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОКОР» про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлового приміщення.
Заочне рішення може бути переглянуто Печерським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було врученеу день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

позивач: ОСОБА_2 : адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса для листування: АДРЕСА_5

відповідач: ОСОБА_3 : АДРЕСА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7

3-тя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОКОР» (код ЄРДПОУ 19258439, адреса: 03150, м. Київ, вул.. Івана Кудрі,14).

Дата складання повного тексту рішення 21.03.2023р.

Суддя Остапчук Т.В.