Житомирський апеляційний суд
Справа №289/839/19 Головуючий у 1-й інст. Луньова Д. Ю.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Руденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №289/839/19 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 березня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Сіренко Н.С. у м.Радомишлі,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з ОСОБА_1 у межах вартості майна, одержаного нею у спадщину від ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за кредитним договором в сумі 113 924,84 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом (строкової) в сумі 105 460,67 грн, заборгованості за кредитом (простроченої) в сумі 5 688,46 грн, заборгованості за процентами (поточної) в сумі 1 946,32 грн та заборгованості за процентами (простроченої) в сумі 829,39 грн, а також вирішити питання судових витрат.

Позов обґрунтовувало тим, що 26 вересня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір №016/09/2013/0022, відповідно до умов якого останньому наданий кредит в сумі 117 000 грн, із терміном кредитування до 26 вересня 2019 року та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за ставкою 18,30% річних, а за користування кредитними коштами понад термін, встановлений в п.1.3 даного договору, зі сплатою процентів - у розмірі 33,30% річних. Виконання кредитних зобов`язань забезпечено: іпотекою житлового будинку АДРЕСА_1 та земельною ділянкою за цією ж адресою площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0024 (договір іпотеки від 26 вересня 2013 року, укладений між банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавець)), а також договором поруки від 26 вересня 2013 року №016/09/2013/0022-Р, який укладений між банком та ОСОБА_1 , яка виступила поручителем. 07 жовтня 2014 року банку стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 січня 2015 року банк до установ нотаріату Радомишльського району Житомирської області подав вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця ОСОБА_5 погасити борг у загальній сумі 115 643,99 грн, яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №26 (спадкова справа №155/2014), та є претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_5 . Вказана вимога (претензія) кредитодавця є в нотаріальній конторі, заведена спадкова справа та про наявність претензії кредитора спадкоємці повідомлені. 29 січня 2019 року банку стало відомо про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису, відповідно до якого визначено власником предмета іпотеки ОСОБА_1 на підставі ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2015 року. Відповідач, як поручитель позичальника (іпотекодавця), була обізнана про наявність боргу ОСОБА_5 перед банком за кредитним договором на день смерті та додатково була попереджена нотаріусом, але добровільно заборгованість не погасила.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 березня 2021 року банку в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ПАТ АТ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 07 жовтня 2014 року банку випадково стало відомо про смерть ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Банк 21 січня 2015 року подав державній нотаріальній установі та приватним нотаріусам Радомишльського району Житомирської області вимогу (претензію) до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті позичальника, про необхідність погасити борг за кредитом із вартості спадкового майна в загальній сумі 115 643,99 грн, яка зареєстрована в Книзі обліку спадкових справи за №26. Проте, приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Мельниченко Н.М. не повідомила банк про те, яке майно відносить до спадкового та хто із спадкоємців прийняв спадщину. 29 січня 2019 року банку стало відомо, що власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , тобто предмета іпотеки, стала ОСОБА_1 28 травня 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом договором із вартості майна іпотеки, отриманого останньою у спадок після смерті чоловіка. У 2019 році відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 ». Позивач до 01 березня 2021 року не знав та не міг знати про існування заповіту, на підставі якого відповідач прийняла спадщину, а також про спір, що відбувся між нею та іншими спадкоємцями в справі №289/2322/14-ц. Суд першої інстанції, пославшись на лист приватного нотаріуса від 17 листопада 2016 року, дійшов помилкового висновку про несвоєчасне звернення банка до суду, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи. На день смерті позичальника ОСОБА_5 та до початку розгляду справи по суті, банку не було відомо про те, що позичальник 16 грудня 2013 року склав заповіт на відповідача, а також про те, що 03 липня 2014 року ОСОБА_5 одружився із відповідачем. Відомості про те, що відповідач є спадкоємцем позичальника стали відомі банку в день проголошення рішення після вивчення судом матеріалів спадкової справи. Правовідносини, що виникли між банком та боржником після його смерті, трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника, і повинні вирішуватися у порядку, визначеному ст.1282 ЦК України. Лише у день проголошення судом першої інстанції вступної та резолютивної частини рішення, були досліджені матеріали спадкової справи ОСОБА_5 та встановлено, що спадкоємцями позичальника є відповідач та його діти. Отже, суд першої інстанції позбавив банк права залучити до участі у ній інших співвідповідачів. Посилання суду першої інстанції на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 17 квітня 2018 року в справі №522/407/15-ц, від 13 березня 2019 року в справі №520/7281/15-ц, від 01 квітня 2020 року в справі №520/13067/17 до цього спору відношення не мають, оскільки стосуються інших правовідносин.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року до участі у справі залучені треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 (доньку спадкодавця); ОСОБА_3 (сина спадкодавця); ОСОБА_4 (малолітню доньку спадкодавця) в особі законного представника ОСОБА_1 , оскільки судове рішення може вплинути на їх права і обов`язки (а.с.7 т.2).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про зміну процесуального статусу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на співвідповідачів, виходячи із того, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданих йому ЦПК України процесуальних повноважень змінювати процесуальний статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на співвідповідачів на стадії апеляційного перегляду (а.с.70-71 т.2).

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Шклярук Ю.Л. просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги - відмовити. Посилається, зокрема на те, що позивач претензію на адресу нотаріуса направив 21 січня 2015 року, звернувся до нотаріуса з запитом про надання інформації щодо спадкоємців 09 листопада 2016 року, отримав відповідь нотаріуса 13 грудня 2016 року, але до суду з позовом звернувся лише 30 травня 2019 року, тобто з пропуском строків, передбачених ст.1281 ЦК України. Недотримання кредитором встановлених частинами другою і третьою ст.1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, які є преклюзивними, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Окрім того, ОСОБА_2 оплатила два кредитних борги батька: на суму 10 957,16 грн. згідно з заявою-претензією перед ПАТ «Альфа-Банк» та на суму 7 954,61 грн. згідно з заявою-претензією перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Ткаченко В.М. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити. Рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове судове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 113 924,84 грн. у межах вартості майна одержаного у спадщину від ОСОБА_5 з вартості житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0024, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки з кадастровим номером 06:007:0600, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по частині кожному.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Касянчук С.В. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Пояснив, що банку стало відомо про факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також про те, що ОСОБА_1 є дружиною позичальника. Позивач звернувся з вимогою про повне дострокове повернення суми боргу 21 січня 2015 року. Вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором направляється позичальнику в письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів із дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, а тому строк позовної давності почав свій перебіг із 21 лютого 2015 року. Сторонами був встановлений трирічний строк позовної давності. Позовна давність сплила 21 лютого 2018 року. Позивач звернувся до суду із позовом 08 травня 2019 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, банк звернувся із позовом лише до дружини померлого ОСОБА_1 , а не до всіх спадкоємців. Отже, позов пред`явлений до поручителя. Відповідно до п.5.2 договору поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років із дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього договору. На переконання представника відповідача порука станом на дату подання позову припинилася, а тому відсутні підстави для задоволення позову до відповідача.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Шклярук Ю.Л. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Пояснила, що на стадії апеляційного перегляду змінювати процесуальний статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на співвідповідачів категорично забороняється.

Інші учасники справи до суду не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи не спрямовували та про причини неявки не повідомили. Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 направив клопотання про проведення судового засідання без його участі. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень частини другої ст.372 ЦПК України.

За положеннями частини шостої цієї ст.367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Оскільки в суді першої інстанції банком у встановленому законом порядку були заявлені вимоги лише до відповідача ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 113 924,84 грн. у порядку ст.ст.1281-1282 ЦК України, то позовні вимоги розглядаються судом апеляційної інстанції лише до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як свідчить тлумачення ст.526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ст.1281 ЦК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ст.1282 ЦК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 615/473/20 зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного ст.1281 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року в справі №640/6274/16-ц вказано, що: «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою ст.1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої ст.1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених ст.1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої ст.1282 ЦК України».

Відмовляючи банку у задоволенні позову до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач дізнався про відкриття спадщини та набувши право вимоги кредитодавця до спадкоємців позичальника претензію на адресу нотаріуса направив 21 січня 2015 року, звернувся до нотаріуса із запитом про надання інформації щодо спадкоємців ОСОБА_5 09 листопада 2016 року, отримав відповідь нотаріуса 13 грудня 2016 року, але до суду з позовом звернувся лише 30 травня 2019 року, тобто з пропуском строків, передбачених ст.1281 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач є не єдиним спадкоємцем ОСОБА_5 .

Також при розгляді спору суд першої інстанції цілком законно виходив із того, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником, який помер, після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника, і вирішуються у порядку, визначеному ст.1282 ЦК України.

Разом із тим, поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта ст.1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимог такого кредитора, який не пред`явив вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, визначені ст.1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (кредитором) та ОСОБА_5 (позичальником) укладений кредитний договір №016/09/2013/0022, за умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 117 000 грн. на придбання житлової нерухомості: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зі сплатою відповідних процентів за користування кредитом та із терміном кредитування до 25 липня 2019 року (а.с.5-7 т.1).

Виконання основного зобов`язання забезпечено порукою та іпотекою, тобто заставою нерухомого майна. Так, 26 вересня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та іпотекодавцем ОСОБА_5 укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0024, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-11 т.1). Також 26 вересня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та поручителем ОСОБА_1 укладений договір поруки №016/09/2013/0022-Р, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 поручилася перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

За договорами купівлі-продажу від 26 вересня 2013 року ОСОБА_5 набув право власності на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0024, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-14,20 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.16 т.1).

Як убачається зі змісту позовної заяви, кредитору про смерть ОСОБА_5 , тобто про відкриття спадщини після смерті останнього, стало відомо 07 жовтня 2014 року. Ця обставина сторонами не оспорюється та не спростована.

Отже, частина друга ст.1281 ЦК України, що діяла у такій редакції на час виникнення спірних правовідносин (05 жовтня 2014 року), тобто на час смерті ОСОБА_5 та відкриття спадщини, зобов`язувала банк протягом шести місяців від 07 жовтня 2014 року, коли він дізнався про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_5 , які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Тобто банк мав до 08 квітня 2015 року (08 жовтня 2014 року + 6 місяців) пред`явити вимоги безпосередньо до спадкоємців або через нотаріуса.

ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитор спадкодавця, пред`явив свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_5 вимогою (претензією) від 21 січня 2015 року через державного нотаріуса та приватних нотаріусів Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області, що підтверджується листом приватного нотаріуса Мельниченко Н.М. від 17 листопада 2016 року №628/02-14 (а.с.17,19 т.1). Так, у листі приватного нотаріуса повідомляється, що 21 січня 2015 року на адресу нотаріальної контори надійшла претензія кредитора до спадкоємців ОСОБА_5 , заведена спадкова справа №155/2014 та згідно зі ст.ст.1281,1282 ЦК України про наявність претензії спадкоємців повідомлено.

Отже, банк дотримався преклюзивного шестимісячного строку, передбаченого частиною другою ст.1281 ЦК України, а висновки суду першої інстанції про те, що банк не пред`явив вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою ст.1281 ЦК України, та позбавився права вимоги не грунтуються на обставинах справи та спростовуються матеріалами справи, оскільки зібраними у справі доказами доведено, що банк про смерть позичальника дізнався 07 жовтня 2014 року, пред`явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, 21 січня 2015 року, тобто впродовж шести місяців, передбачених частиною другою ст.1281ЦК України. Приймаючи до уваги, що позивачем дотриманий шестимісячний преклюзивний строк, а тому він не позбавився права вимоги та його цивільне право не припинилося. За таких обставин, банк може вимагати в суді захисту відповідного права.

Посилання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Касянчука С.В. на перенесення строку виконання основного зобов`язання у зв`язку з пред`явленнями вимоги від 21 січня 2015 року про повне дострокове повернення суми і сплив на час звернення до суду із цим позовом строку позовної давності, а також припинення поруки безпідставні, враховуючи, що правовідносини, які виникли між банком та боржником ОСОБА_5 , який помер, після його смерті трансформувалися у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями ОСОБА_5 , і вирішуються в порядку, визначеному частиною другою ст.1281 ЦК України, редакція якої передбачає, що пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців незалежить від настання строку вимоги. Отже, сплутано два різних поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» та «позовна давність», які є різними строками.

Із огляду на вищевикладене ПАТ АБ «Укргазбанк», тобто кредитором спадкодавця ОСОБА_5 , пред`явлено вимогу до спадкоємців ОСОБА_5 у строк, визначений частиною другою ст.1281 ЦК України.

Із копії спадкової справи №155/2014 року вбачається, що ОСОБА_5 16 грудня 2013 року склав заповіт, яким будинок із господарськими будівлями та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_8 , а 03 липня 2014 року зареєстрував з ОСОБА_8 шлюб.

Після смерті ОСОБА_5 упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини до приватного нотаріуса звернулися: 17 жовтня 2014 року ОСОБА_8 (дружина померлого) із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (син померлого) із заявою про прийняття спадщини після смерті батька; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (донька померлого) із заявою про прийняття спадщини після смерті батька; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 (мати померлого) із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті сина на користь ОСОБА_3 , тобто сина спадкодавця або її онука. Також у спадковій справі міститься інформація про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , батьком якої записаний ОСОБА_5 .

За положеннями ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша ст.1261 ЦК України). Малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину (зі змісту частини четвертої ст.1268 ЦК України).

Із огляду на вищевикладене, до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , належать: відповідач ОСОБА_1 (1/5 частка); третя особа ОСОБА_3 (2/5 частки=1/5+1/5), третя особа ОСОБА_2 (1/5 частка) та третя особа ОСОБА_4 (1/5 частки). Частки визначені в неохопленій заповітом частині.

Разом із тим, в справі №289/2322/14-ц, яка досліджена судом апеляційної інстанції за клопотаннями учасників справи, за позовом ОСОБА_2 до Радомишльської міської ради про визнання права власності на частину спадкового майна, за участі третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Радомишльського міської ради Житомирської області про визнання права власності на частину спадкового будинку, ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2015 року визнана укладеною між сторонами мирова угода, за умовами якої, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом, по частині кожному, житловий будинок із господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належав їхньому батьку, який помер. Одночасно із цим, визнано за ОСОБА_8 право власності на цілий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав чоловіку ОСОБА_5 , який помер. Також визнано за ОСОБА_8 право власності на вантажний автомобіль ГАЗ 2752-414, бензопилу та дерев`яну дитячу люльку. Ухвала суду про визнання мирової угоди є чинною та у встановленому законом порядку не скасована.

Розмір вимог банка підтверджується розрахунком заборгованості, який обрахований станом на день смерті боржника ОСОБА_5 . Так, станом на 04 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становила суму 113 924,84 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом (строкової) в сумі 105 460,67 грн, заборгованості за кредитом (простроченої) в сумі 5 688,46 грн, заборгованості за процентами (поточної) в сумі 1 946,32 грн та заборгованості за процентами (простроченої) в сумі 829,39 грн.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. П`ята частина від 113 924,84 грн складає 22 784,97 грн (113 924,84 :5).

ОСОБА_1 зобов`язана задовольнити вимоги банка не більш як в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину після смерті ОСОБА_5 . За висновком станом на 30 листопада 2022 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , складає 175 400 грн, який відповідач одержала у спадщину після смерті чоловіка.

Отже, із відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь кредитора заборгованість в сумі 22 784,97 грн, яка не перевищує вартості майна одержаного останньою у спадщину після смерті ОСОБА_5 (ст.1282 ЦК України).

Представником відповідача адвокатом Касянчуком С.В. заявлено про застосування строку позовної давності, що узгоджується із положеннями частини третьої ст.267 ЦК України (а.с.103-105 т.1). Відповідно до частини четвертої ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст.261 ЦК України). Про порушення свого права банк довідався 13 грудня 2016 року, коли отримав лист приватного нотаріуса від 17 листопада 2016 року про те, що спадкоємці ОСОБА_5 про наявність претензії кредитора повідомлені, але у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася на день смерті позичальника, не погасили (а.с.19 т.1, вхідний штемпель банка). Із позовом до суду банк звернувся 24 травня 2019 року (а.с.33 т.1). Отже, станом на день здачі цього позову на пошту (24 травня 2019 року) загальний строк позовної давності не сплинув (14 грудня 2016 року + 3 роки = 14 грудня 2019 рік).

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд відповідно до ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове судове рішення, яким позов банка до відповідача ОСОБА_1 задовольняє частково, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 22 784,97 грн. та на відповідача покладає судовий збір пропорційного до задоволених позовних вимог за приписами ст.141 ЦПК України. У задоволенні решти позову в сумі 91 139,87 грн. відмовляється за безпідставністю таких вимог до відповідача.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість у сумі 22 784 грн 97 коп. та 960 грн 50 коп. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 06 березня 2023 року.