Номер провадження: 22-ц/813/4300/23 Головуючий у 1-й інстанції: Березніков О.В.
Єдиний унікальний номер судової справи:502/1376/22 Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 15 листопада 2022 року у справі №502/1376/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

30 серпня 2022 року ОСОБА_3 через свого представника адвоката Доніну Людмилу Анатоліївну звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 02.10.2020 року у справі №502/1915/19 з відповідача ОСОБА_1 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На теперішній час їй стало відомо, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність та отримує стабільний прибуток. Окрім того, відповідач набув на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Інших утриманців відповідач не має.

Таким чином матеріальне становище відповідача значно покращилося, є стабільним і він спроможний створити для доньки більш сприятливі умови виховання та надати більш достатню фінансову допомогу, розмір якої має становити 1/4 частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , замість аліментів у твердій грошовій сумі 1200 грн.

Поряд з цим, позивачка зазначала, що у зв`язку із введенням в державі правового режиму воєнного стану, вона на сьогоднішній день працює лише на 0,5 ставки, що свідчить про погіршення її майнового стану та збільшення потреб на утримання дитини, а тому їй важко нести тягар утримання доньки.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд збільшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.10.2020 року у справі №502/1915/19 та стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 15 листопада 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.10.2020 у справі №502/1915/19 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 992,40 грн. судовий збір. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Cудове рішення мотивоване тим, що зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів, зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися. Враховуючи, що позивачка просила змінити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, а саме з твердої грошової суми в розмірі 1200 грн, встановленої рішенням суду на 1/4 частину з усіх видів заробітку відповідача, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що вимоги щодо зміни розміру аліментів є доведеними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення збільшеного розміру аліментів з дня подачі позову, суд виходив із того, що правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову у даному випадку не застосовується, оскільки аліменти у збільшеному розмірі, у разі задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Кілійського районного суду Одеської області від 15.11.2022 року та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з нього на користь

ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що позивач не надала суду будь-яких доказів покращення його матеріального стану з часу встановлення аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи, як платника аліментів, так і їх одержувача, що є її процесуальним обов`язком, а тому, на думку апелянта, перелічені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни розміру аліментів.

На думку відповідача, ухвалюючи рішення у справі про задоволення заявлених вимог, суд порушив принцип солідарності утримання батьками дитини, оскільки збільшивши розмір аліментів з 1200 грн. на 1/4 частину від його доходу (заробітку), суд фактично стягнув лише з відповідача суму, яка передбачена прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку.

Позиція відповідача на стадії апеляційного перегляду справи.

Позивачка ОСОБА_2 правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Позиція апеляційного суду.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України малозначними є справи про стягнення аліментів.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Приписами п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України регламентовано, що у справах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, з огляду на положення ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову (248100 грн).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2020 року у справі №502/346/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1200 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 18.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14-15).

Дитина проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, що не заперечується відповідачем.

Позивач ОСОБА_2 в період розгляду даної справи змінила прізвище на ОСОБА_5 внаслідок укладення 25.08.2022 р. шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.35 на звор.)

З копії довідки про доходи Приватного підприємства Торгівельна фірма Антошка від 09.11.2022 року №ППТ00000119 вбачається, що ОСОБА_5 працює в зазначеному підприємстві на посаді менеджер товарної категорії. Загальна сума доходу за період з травень 2022 року по жовтень 2022 року становить 32 127,58 грн ( 5354,60 грн. щомісячно), що є меншим, а ніж розмір мінімальної заробітної плати (6700,00) на час розгляду справи місцевим судом).(а.с. 35).

Звертаючись 02.09.2022 року до суду з даним позовом ОСОБА_6 вказувала, що їй тяжко нести тягар по утриманню доньки, тоді як матеріальне становище відповідача з часу ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини покращилося, він почав здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати стабільний прибуток, крім того набув право власності на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку. При цьому звернулась до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів.

15.11.2022 року відповідач ОСОБА_1 подав до місцевого суду заяву, у якій просив розглядати цивільну справу №502/1376/22 за позовом ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів у його відсутність. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Просив судове засідання провести без технічної фіксації (а.с. 27).

У ході підготовки справи до апеляційного перегляду, перевіряючи дійсний майновий стан відповідача, про що було заявлено позивачкою в суді першої інстанції, з метою з`ясування усіх істотних (суттєвих) обставин справи, апеляційним судом було установлено, що 17.11.2020 року відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на земельну ділянку, з кадастровим номером::02:001:0266, площею 0,1434 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви апеляційного суду та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідачем не оспорюється правомірність висновків суду щодо наявності підстав для стягнення з нього збільшеного розміру аліментів, зокрема скаржник твердить про можливість та готовість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує обставин щодо здійснення ним господарської (підприємницької) діяльності, як і факту набуття ним права власності на нерухоме майно- житловий будинок та земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача зі способом стягнення аліментів, який наразі обраний позивачкою у формі частки від отримуваного доходу (заробітку) відповідача.

Відтак, предметом перевірки на стадії апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимог цивільного процесуального законодавства України.

Частиною другою статті 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.1,2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ч.1,2 ст. 141 СК України визначено,що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Приписами ч.2 ст. 150 СК України на батьків покладено обов`язок піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Із викладеного слідує, що право обрання конкретного способу стягнення аліментів (тверда грошова сума чи то частка від доходу платника аліментів), як і зміна такого способу, належить виключно одержувачу аліментів.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч.4 ст. 263 ЦПК України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 43,46 постанови Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19 зазначено, що: враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, зміна матеріального становища платника аліментів, набуття ним права власності на нерухоме майно (пункти 2,3 частини 1 статті 182 СК України) належать до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цих обставин, зокрема, поліпшення фінансової спроможності платника аліментів на придбання ним майна, може слугувати підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів.

У справі, що переглядається, підставами позову, заявниця зазначила: здійснення відповідачем підприємницької діяльності, отримання стабільного прибутку, набуття права власності на нерухоме майно, що свідчить про покращення матеріального стану відповідача та у відповідності до

ст.192 Сімейного Кодексу є підставою для зміни розміру аліментів, раніше визначених судовим рішенням до стягнення.

Відповідач ОСОБА_1 при розгляді справи в суді першої інстанції пред`явлений до нього позов визнав, про що подав до суду відповідну заяву.

З врахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності того факту, що матеріальне становище платника аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, а тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

Враховуючи, що з моменту присудження аліментів (2020 року) матеріальне становище відповідача змінилося, він набув право власності на нерухоме майно, здійснює підприємницьку діяльність, що є свідченням про покращення його майнового стану, з врахуванням того, що платник аліментів є молодою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, враховуючи інтереси дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про збільшення розміру аліментів на утримання дитини з 1200,00 грн. на 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з висновками якого погоджується і апеляційний суд.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності та спрямований на захист інтересів дитини.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлено відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовано правильно.

За викладених обставин апеляційний суд не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача. При цьому апеляційний суд зважає на ту обставину, що факт набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, здійснення підприємницької діяльності не заперечується відповідачем.

Твердження ОСОБА_1 про можливість сплати ним аліментів у розмірі не більше 1 800 грн. щомісячно, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідач є працездатним, не має інших утриманців, тому зобов`язаний надавати дитині матеріальне утримання у визначеному судом розмірі і такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним, як то зазначає скаржник.

Аргументи відповідача, наведені у апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Іншими доводами заявник свою скаргу не обґрунтовує.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для скасування чи зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 15 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Базіль

Л.П. Воронцова

І.С. Склярська