Провадження № 22-ц/811/2663/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 35835 грн. 09 коп. страхового відшкодування та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього: 45835 грн. 09 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2020 між сторонами укладено договір №FO837570 про добровільне страхування наземного транспорту «Євро КАСКО 5 зірок».

30.05.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля позивача марки «BMW/528і», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «CITROEN С4 PICASSO», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , відносно якого поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Внаслідок ДТП було пошкоджено задній бампер автомобіля позивачки, тому вона звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак у задоволенні такої було відмовлено на підставі п.13.9.3 Договору та ст.26 Закону України «Про страхування», у зв`язку з тим, що страховик не відшкодовує витрат на усунення пошкоджень застрахованого транспортного засобу, які мали місце при укладенні договору та не були усунені страхувальником, в той же час жодних доказів на підтвердження пошкодження заднього бампера автомобіля позивача на момент укладення договору страхування не надав, як і не надав відповіді на адвокатський запит представника позивача щодо копій актів огляду транспортного засобу позивача перед укладенням договору та після звернення останньої із заявою про виплату страхового відшкодування.

Оскільки вартість відновлювального ремонту складає 35835 грн. 09 коп., з яких: 31326 грн. 45 коп. - вартість запчастин до автомобіля, 4508 грн. 64 коп. - вартість робіт по проведенню ремонту автомобіля, що підтверджується рахунками-фактурами ТзОВ «Арія Моторс», які відповідачем всупереч умовам договору страхування добровільно не виплачено, чим порушено права позивача та завдано їй моральну шкоду, яку позивач оцінює в 10000 грн., просить такі стягнути з відповідача на її користь в судовому порядку.

Крім цього, вважає, що з відповідача на її користь підлягають стягненню також судові витрати, що становлять 8908 грн., з яких: 908 грн. - судовий збір, 5000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу і 3000 грн. - витрати на проведення судовотоварознавчої експертизи.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 35835 грн. 09 коп. (тридцять п`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень дев`ять копійок) страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 8908 грн. (вісім тисяч дев`ятсот вісім гривень) судових витрат.

Рішення суду в апеляційному порядку 21 жовтня 2022 року оскаржив представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що виплата не була здійснена, оскільки автомобіль мав інші пошкодження бампера, які після укладення договору страхування не були усунуті. Також звертає увагу, що позивачкою не додано документів, які підтверджують факт проведення та оплати відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, у зв`язку з чим згідно підпункту 13.11.2.2. Договору страхування, до виплати підлягає 80% страхового відшкодування - 13314,63 грн. Щодо моральної шкоди, зазначає, що позивачкою не наведено, якими діями відповідача було завдано моральну шкоду та не обгрунтовано її розмір. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 04 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на позивача.

27 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про проведення розгляду справи з повідомленням сторін, однак жодних поважних доводів щодо необхідності для здійснення розгляду справи з повідомленням сторін не наводить, в зв`язку з чим таке клопотання до задоволення не підлягає.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16 лютого 2023 року, є дата складення повного судового рішення - 24 лютого 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» підлягаєдо часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає частково.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з тих причин, що з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню повна сума вартості відновлювального ремонту автомобіля, а також моральна шкода в розмірі 10000 грн.

З такими висновками колегія суддів повністю погодитися не може з наступних причин.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 02.11.2020 між сторонами укладено договір №FO837570 про добровільне страхування наземного транспорту «Євро КАСКО 5 зірок» на строк до 24:00 год. 02.11.2021 (а.с.7-17).

30.05.2021, тобто під час дії вказаного договору, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля позивачки марки «BMW/528і», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «CITROEN С4 PICASSO», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , відносно якого поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.67).

Як вбачається з матеріалів справи листом №12750/9/21 від 24.06.2021 відповідач відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.26 Закону України «Про страхування», пп.13.9.3 Договору у зв`язку з тим, що відповідно до фотододатків на момент укладення Договору від 02.11.2020 автомобіль позивачки мав пошкодження заднього бампера, а згідно з вказаними умовами договору страховик не відшкодовує витрати на усунення пошкоджень застрахованого транспортного засобу, які мали місце при укладенні цього договору були зазначені в акті огляду транспортного засобу перед укладенням договору та не були усунені страхувальником (тобто факт усунення таких пошкоджень не був зафіксований в акті огляду ЗТЗ, підписаному страховиком та страхувальником).

Разом з тим, викладені у листі доводи щодо наявності на момент укладення договору страхування на транспортному засобі позивачки пошкоджень заднього бампера спростовуються представленою представником позивача відповіддю відповідача на адвокатський запит з актом огляду транспортного засобу від 02.11.2020, складеним під час підписання договору №FO837570 про добровільне страхування наземного транспорту «Євро КАСКО 5 зірок», з якого вбачається, що будь-які пошкодження транспортного засобу на момент укладення договору страхування відсутні, в той час як в акті огляду транспортного засобу від 31.05.2021, складеному після отримання пошкоджень транспортним засобом в ДТП, зазначено про дефект заднього бампера, розбитого внаслідок зіткнення з іншим авто (а.с.91-93).

Як вбачається з висновку №143 від 07.10.2021 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно з договором №24 від 24.09.2021 (а.с.20-64), а також виставлених ТзОВ «Арія Моторс» рахунків на оплату деталей та робіт (а.с.76, 77), вартість відновлювального ремонту, проведення якого є необхідним у зв`язку із настанням страхового випадку, внаслідок якого було пошкоджено задній бампер транспортного засобу позивачки становить 35835 грн. 09 коп., з яких: 31326 грн. 45 коп. - вартість запчастин до автомобіля, 4508 грн. 64 коп. - вартість робіт по проведенню ремонту автомобіля. Вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, без врахування ПДВ, становить 16643,29 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Статтею 3-5 вказаного закону визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 вказаного закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 цього Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Таким чином, на Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачці матеріальні збитки, в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля, а саме 16643,29 грн.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Договором добровільного страхування від нещасних випадків №FO837570 про добровільне страхування наземного транспорту «Євро КАСКО 5 зірок» від 02.11.2020 не передбачено обов`язку страховика здійснювати відшкодування моральної шкоди у разі порушення нею зобов`язання, разом з тим таке право позивача передбачене Законом України «Про захист прав споживачів».

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

При цьому відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб;

Згідно з ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на викладене, моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено договором, і підлягає стягненню на підставі ст.ст.16, 23 ЦК України і ст.ст.4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зазначені висновки викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16-ц.

При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди.

Тобто і відшкодування упущеної вигоди, і відшкодування моральної шкоди передбачають необхідність встановлення певних обставин, а саме протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною.

Вказані висновки викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

Подібний висновок вкладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Ті, обставини, які суд першої інстанції встановив, вплинули на обґрунтування ним розміру присудженого позивачу відшкодування.

На підтвердження наявності підстав для відшкодування відповідачем позивачці моральної шкоди, остання не наводить жодних обставин в підтвердження факту моральної шкоди та не наводить жодних розрахунків щодо її розміру, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає не доведеним з сторони позивачки факту завдання моральної шкоди.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, оскільки позов ОСОБА_1 до відповідача задоволено частково, з останнього на користь позивачки підлягають стягненню і понесені позивачкою та документально підтвердженні судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 3234,60 грн. судових витрат, що становлять 329,70 грн. судового збору (а.с.79), 1089,34 грн. витрат пов`язаних із проведенням судової експертизи (а.с.19) та 1815,56 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.71-75).

Окрім цього, з позивачки в користь скаржника підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме в сумі 867,44 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»- задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2022 рокускасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) 16643 грн. 29 коп. (шістнадцять тисяч шістсот сорок три гривні 29 коп.) страхового відшкодування.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 3234,60 грн. (вісім тисяч дев`ятсот вісім гривень) судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судові витрати пов`язані з поданням апеляційної скарги в розмірі 867,44 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк