Справа №:755/7196/22
Провадження №: 4-с/755/14/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.

скаржника- ОСОБА_1 ;

представника

суб`єкта оскарження - ОСОБА_2 ,

зацікавленої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петросової-Гривнак Оксани Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_3 , суд, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_4 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва із скаргою на дії деравного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить:

- визнати неправомірною постанову, яка була винесена державним виконавцем Деснянського ВДВС Петросовою-Гривнак О.В. від 09 серпня 2022 року про скасування документа «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 08 серпня 2022 року;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС Петросової-Гривнак О.В., яка виявилася у ненадісланні виконавчого листа № 755/19637/17, який було видано Дніпровським районним судом міста Києва 15 листопада 2019 року, разом із постановою про закінчення виконавчого провадження від 08 серпня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва;

- визнати правомірною відмову стягувача ОСОБА_4 від примусового виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року у справі № 755/19637/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину;

- визнати правомірною постанову державного виконавця Деснянського ВДВС Петросової-Гривнак О.В. про закінчення ВП N60886183 від 08 серпня 2022 за заявою стягувача ОСОБА_4 про відмову стягувача від примусового виконання судового рішення;

- визнати ВП № 60886183 закінченим.

На обґрунтування скарги посилалася на те, що в провадженні Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) знаходиться на виконанні виконавчий лист №755/19637/17, який було видано Дніпровським районним судом м. Києва від 15 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається, щомісячно в розмірі 881 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 21 грудня 2017 року і до закінчення навчання 30 червня 2020 року.

16 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук Олесею Миколаївною було винесено Постанову про відкриття Виконавчого провадження №60886183.

02 серпня 2022 року ОСОБА_4 , як стягувачем було подано до ВДВС заяву про відмову від примусового виконання судового рішення.

08 серпня 2022 року, керуючись п.1 ч.І ст.39, ст.40 Закону 1404-VІІІ державним виконавцем Деснянського ВДВС Петросовою-Гривнак О.В. було винесено Постанову про закінчення ВП N60886183 за заявою стягувача.

Проте, вже 09 серпня 2022 року державний виконавець О.В.Петросова- Гривнак незаконно виносить постанову про скасування документа «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 08 серпня 2022 року та безпідставно не виконує імперативні вимоги ч.3 ст.39 Закону 1404-VІII щодо надсилання ВЛ №755/19637/17 разом із постановою про закінчення виконавчого провадження від 08 серпня 2022 року за заявою стягувача до Дніпровського районного суду м. Києва.

Державний виконавець О.В.Петросова-Гривнак незаконно посилається на абз.4 ч.З ст.74 Закону 1404-УІІІ, згідно з яким керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини. При цьому, постанови керівника вищого органу державної виконавчої служби із наданням доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкована О.В.Петросова-Гривнак, щодо проведення таких дій, не існує. Це підтверджує незаконність вчинених дій державного виконавця О.В.Петросової-Гривнак.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петросової-Гривнак О.В., заінтересована особа - ОСОБА_3 до провадження, прийнято до провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_4 уточнила заявлені вимоги у скарзі та просила: -

- визнати неправомірною постанову, яка була винесена державним виконавцем Деснянського ВДВС Петросовою-Гривнак О.В. від 09 серпня 2022 року про скасування документа «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 08 серпня 2022 року;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС Петросової-Гривнак О.В., яка виявилася у ненадісланні виконавчого листа № 755/19637/17, який було видано Дніпровським районним судом міста Києва 15 листопада 2019 року, разом із постановою про закінчення виконавчого провадження від 08 серпня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва.

Заінтересована особа ОСОБА_3 з приводу задоволення скарги не заперечував.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 з приводу задоволення даної скарги заперечував.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З постанови про закінчення виконавчого провадження від 08 серпня 2022 року, винесеною державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Петросовою-Гривнак О.В., встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця перебуває виконавчий лист № 755/19637/17, виданий 15 листопада 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається, щомісячно в розмірі 881 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 21 грудня 2017 року і до закінчення навчання 30 червня 2020 року, та з урахуванням вимог частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено.

Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Петросовою-Гривнак О.В. від 09 серпня 2022 року, на підставі абзацу 4 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 08 серпня 2022 року.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Як зазначено в статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Випадок легального впливу на державного виконавця (втручання у діяльність державного виконавця) передбачений, зокрема, положеннями ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", де указано, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 ст.74 Закону); Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч.2 ст.74); Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини (ч.3 ст.74).

З положень наведеної норми слідує, що поза розумним сумнівом керівник органу державної виконавчої служби має повноваження на здійснення контролю за державним виконавцем виключно за скаргою зацікавленої особи, поданої у межах конкретного виконавчого провадження, а з власної ініціативи керівника органу державної виконавчої служби можуть бути виправлені виключно граматичні чи арифметичні помилки.

В свою чергу, відповідно до пункту 2 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, передбачено, що посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу (зокрема, начальники ВДВС) можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Проте, суд наголошує, що норми Закону мають вищу юридичну силу, яка полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження та зміст самої постанови про скасування процесуального документа від 09 серпня 2022 року, судом встановлено, що постанова містить лише посилання на статтю 74 Закону України «Про виконавчого провадження». Матеріали виконавчого провадження не містять жодних постанов керівника відповідного відділу, якому підпорядкований державний виконавець чи керівника органу державної виконавчої служби про перевірку виконавчого провадження та зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії в даному виконавчому провадженні.

Відповідно до положень статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петросової-Гривнак О.В. є протиправними, не відповідають вимогам закону та є виходом за межі положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

За умовами частини третьої статті 12, частини першої статті 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_4 на дії державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петросової-Гривнак О.В., заінтересована особа - ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 09 серпня 2022 року. Вимоги скаржника щодо визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС Петросової-Гривнак О.В., яка виявилася у ненадісланні виконавчого листа № 755/19637/17, який було видано Дніпровським районним судом міста Києва 15 листопада 2019 року, разом із постановою про закінчення виконавчого провадження від 08 серпня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва, задоволенню не підлягає, оскільки такі дії були вчинені державним виконавцем лише з підстав скасування винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження, протиправність якої судом встановлена.

Керуючись статтями 259-260, 353 447-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петросової-Гривнак Оксани Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петросової- Гривнак О. В. здійснені в рамках ВП 60886183 в частині винесення постанови від 9.08.2022 р. про скасування процесуального документу.

В інші частині в задоволені скарги - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 19.01.2023 р.

Відомості щодо учасників справи:

Скаржник: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

суб`єкт оскарження: державний виконавець Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петросова- Гривнак Оксана Володимирівна, адреса: м. КиїКщул. Оноре де Бальзака, буд. 64;

зацікавлена особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: