ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 березня2023 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевська Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2022 до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

03.08.2022 суддею Соловей Г.В. було відкрито провадження по даній справі.

30.08.2022 суддею Фастівського міськрайонного суду Соловей Г.В. заявлений позивачем відвід був визнаний необґрунтованим та безпідставним, проте заява про відвід була задоволена.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30.08.2022 зазначена цивільна справа була розподілена судді Ковалевській Л.М.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду, 02.09.2022 зазначена цивільна справа прийнята суддею Ковалевською Л.М. до свого провадження.

06.09.2022 позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

28.09.2022 у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали від 06.09.2022, позовна заява ОСОБА_3 була залишена без розгляду.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , Київським апеляційним судом -08.02.2023 ухвалу від 28.09.2022 було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, як вбачається з вищезазначеної ухвали Київського апеляційного суду, останній відхилив доводи апеляційної скарги про те, що підстави для залишення позовної заяви без розгляду були відсутні, оскільки провадження по справі на той час вже було відкрито, з огляду на те, що така процесуальна дія передбачена ч.11 ст.187 ЦПК України.

Отже, суд, з урахуванням викладеного, повторно ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 , та з урахуванням заяви ОСОБА_1 від 26.09.2022, що була подана на виконання ухвали суду від 06.09.2022, дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 175-176 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Так, статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем не зазначено реєстраційного номеру і серії паспорта громадянина України, не долучено копію паспорта громадянина України, що є необхідним з метою встановлення особи позивача, а матеріали позову містять копію закордонного паспорту ОСОБА_1 , строк дії якого закінчився- 29.11.2022.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві зазначається ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюється.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

За порядком проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженому постановою КМУ від 4 березня 2013 року № 231 зазначено, що термін дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більш як шість місяців з моменту оцінки, адже ціна позову має бути визначена у наведені строки.

В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

З позовної заяви та додатків до неї не вбачається даних щодо актуальної вартості майна чи проведення будь-якої оцінки цього майна.

Всупереч вказаних вимог, зазначена позивачем ціна позову, який містить вимоги майнового характеру та підлягає грошовій оцінці, становить 80 087,12 гривень, проте жодного документа на підтвердження ціни позову, матеріали справи не містять.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК Україниціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, а не кількістю позовних вимог майнового і немайнового характеру.

В порушення вказаних вимог закону позивачем не надано документального підтвердження дійсної вартості спадкового майна, станом на день звернення до суду, відносно якого виник спір, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості перевірити достовірність ціни позову та відповідно і розмір судового збору.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте, матеріали позову не містять зазначення доказів, що підтверджують наявність підстав для визнання державного акту недійсним та відсутнє нормативно-правове обґрунтування доводів позивача в цій частині вимог.

Крім цього, п. 1 прохальної частини позову містить вимогу про визнання недійсним державного акту на ім`я ОСОБА_4 , яка не має жодного процесуального статусу у поданому позові та позивачем не зазначено, які права позивача яким чином остання порушує права позивача.

Також, матеріали позову не містять данних про наявність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності відповідача ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, при цьому позивач просить «скасувати реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку».

Позивачем долучено лише копію державного акту на ім`я ОСОБА_5 , який не є стороною по справі, тобто відсутні відомості про документи (свідоцтво, державний акт) на підтвердження обставин і підстав позову, які позивач оскаржує в поданій заяві.

Відсутня також і відмова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Згідно п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-47/0/9-12 від 10.07.2012 року, судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так, згідно частини 4 статті 49 ЗУ «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Вказана відмова передбачена Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Між тим, до матеріалів справи позивачем не додана обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 6,1116 га, що розташована за адресою: Київська область, Фастівський район, Малоснітинська сільська рада.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 вищенаведеної статті копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Між тим, всупереч вказаним вище вимогам законодавства, оригінали письмових доказів, зокрема: копії рішень судів, позивачем долучені без належного їх засвідчення.

Також, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що статті ЦПК, на які посилається позивач втратили чинність.

Вказані недоліки заяви перешкоджають вирішення судом питання про призначення справи до розгляду.

Крім цього, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Ковалевська