Справа № 293/296/23
Провадження № 2/293/205/2023
УХВАЛА

07 березня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., розглядаючи позовну заяву

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 )

про визнання права користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 за змістом якого просить:

- визнати за ОСОБА_1 право користування земелькою ділянкою загального користування (дорогою), що проходить між належною їй на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :08:002:0026, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , та належною ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :08:002:0063, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ;

- заборонити ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою загального користування (дорогою), що проходить між належною їй на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :08:002:0026, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , та належною ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :08:002:0063, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

23.02.2023 суд у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України звернувся до виконавчого органу Черняхівської селищної ради з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 .

07.03.2023 на адресу суду від Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області надійшов лист, згідно якого гр. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Оглянувши позовні матеріали на предмет відповідності їх нормам Цивільного процесуального кодексу України, які регулюють порядок дотримання заявником вимог щодо подачі та форми позовної заяви суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

У відповідності до вимог частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При зверненні до суду позивачем не надано доказів про сплату судового збору у визначеному Законом порядку та розмірі, натомість позивач подала клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позивач мотивувала своє клопотання про звільнення від сплати судового збору фактом отримання права на безоплатну вторинну правову допомогу згідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», як малозабезпечена особа, середньомісячний сукупний дохід якої нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», на підтвердження чого надає копію доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.02.2023 №116, та зазначає що є інвалідом ІІІ групи, на підтвердження чого надає копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 05.07.2018 з терміном дії до 30.04.2020 серія НОМЕР_2 .

Дослідивши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову в задоволені такого клопотання з огляду на наступне.

За приписами ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення позивачем до суду складає 1073,60 гривень.

За приписами ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" , у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З предмету заявленого позову убачається, що у позовній заяві позивачем пред`явлено дві позовні вимоги немайнового характеру.

Згідно постанови п.п.10,11 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» подані до суду позовні вимоги чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Тому з врахуванням вимог частини 3ст. 6 Закону України «Про судовий збір» позивач мав при зверненні до суду сплатити судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп. (1073.60 грн х 2).

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Правовий аналіз вищезазначених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктивних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може звільнити від сплати судового збору.

Разом з тим, зі змісту вказаної вище статті вбачається, що підставою для відстрочення сплати судового збору у випадку, якщо особа що є малозабезпеченою стосується тільки особи позивача у справі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд урахував, що зазначені позивачем обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для звільнення від сплати судового збору, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження її реального майнового стану, наявність рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо, який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої позовної заяви судовим збором.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (§ 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Так, подаючи до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивачка надала:

- копію доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.02.2023 №116, видану Житомирським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, як підтвердження того що позивачка відноситься до осіб соціально незахищених верств населення, як малозабезпечена особа;

- копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 05.07.2018 з терміном дії до 30.04.2020 серія НОМЕР_2 , що вказує на те, що позивач є інвалідом ІІІ групи.

Однак, надана позивачем доручення не може бути належним доказом на підтвердження, що особа є малозабезпечена, середньомісячний сукупний дохід якої нижчий суми прожиткового мінімуму доручення Житомирським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, не є достатніми доказом на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, яким підтверджується факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містить відомостей про майновий стан позивача, який може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів, довідка про склад сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Також пенсійне посвідчення про наявність у позивача інвалідності ІІІ групи не дає підстав для звернення з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору, оскільки ЗУ «Про судовий збір» не передбачає таких підстав для звільнення від судового збору як факт інвалідності ІІІ групи.

За вказаних оьбсавин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, суд вважає за потрібне роз`яснити, що у випадку надання позивачем доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, суд розгляне питання щодо можливого звільнення його від сплати судового збору.

З огляду на викладене позивач при звернені до суду в порушення норм ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додала доказів сплати судового збору.

Таким чином ОСОБА_1 усуваючи недоліки позовної заяви слід сплатити судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 копійок або подати належні та допустимі докази, що підтверджують підстав для звільнення її від сплати судового збору.

Водночас згідно пп 4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України , позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, однак до позовної заяви позивач не долучає жодних доказів на підтвердження вказаних обставин (звернення до органів місцевого самоврядування, органів поліції, тощо) .

Відповідно із статтею 91 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників сумісних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Суд зазначає, що в силу вимог ст. 391 ЦК України позивач повинен довести, що діями відповідача порушується його право власності чи законного володіння та у відповідності до ст. 177 ЦПК України долучити до позовної заяви всі наявні докази.

Отже, позивачу слід уточнити яким чином відповідачем порушуються права позивача та на підтвердження викладених фактів надати відповідні докази.

Крім того позивач у позовній заяві не зазначила щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, що передбачено п.8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Згідно з ч. 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини суд дійшов висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст.81, 83, 136, 133, 175, 177 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування земельною ділянкою - залишити без руху.

3. Надати позивачу - 10 денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали, зокрема, надавши суду докази сплати судового збору у розмірі 2147 грн 20коп.

4. Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 07.03.2023.

Суддя Людмила ЛОСЬ