УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

06 березня 2023 року

м. Харків

справа № 638/1668/23

провадження № 2/638/2329/23

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Яковлевої В. М., розглянувши матеріали позовної заяви представника позивачки - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення моральної шкоди,

установив:

01 березня 2023 року представник позивачки - адвокат Шаповалов Андрій Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення моральної шкоди, в якому просить:

- прийняти позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та відкрити провадження у справі;

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з липня 2015 року но квітень 2022 року;

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нерухоме майно, а саме:

- однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , квартира з розрахунковою площею 43,30 квадратних метрів, будівельний АДРЕСА_2 , секції Б, на 20 поверсі;

- квартиру за адресою: ОК «ЖБК» Морський 1», 65038, АДРЕСА_3 , квартира з розрахунковою площею 43,30 квадратних метрів, будівельний АДРЕСА_4 , секції Б, на 20 поверсі;

- квартиру за адресою: ОК «ЖБК» Морський 1», 65038, АДРЕСА_3 , квартира з розрахунковою площею 81,60 квадратних метрів, будівельний АДРЕСА_5 , секції Б, на 17 поверсі;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат ио сплаті судового збору у розмірі 2 147 грн 20 коп, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 120 000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК України).

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із нормами статей 26-32 ЦПК України територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Згідно вимог частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (Частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Водночас, статтею 30 ЦПК України визначено правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. При цьому виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Зазначений спір відповідно до вимог статті 19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали позовної заяви свідчать, що предметом даного позову, зокрема, є визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, майна, а саме:

- однокімнатної квартири за адресою: ОК «ЖБК» Морський 1», 65038, АДРЕСА_3 , квартира, площею 43,30 квадратних метрів, будівельний № 434, будинок АДРЕСА_7 , секції Б, на 20 поверсі;

- квартири за адресою: ОК «ЖБК» Морський 1», 65038, АДРЕСА_3 , квартира, площею 43,30 квадратних метрів, будівельний АДРЕСА_4 , секції Б, на 20 поверсі;

- квартири за адресою: ОК «ЖБК» Морський 1», 65038, АДРЕСА_3 , квартира, площею 81,60 квадратних метрів, будівельний АДРЕСА_5 , секції Б, на 17 поверсі;

- квартири за адресою: АДРЕСА_6 .

З позовної заяви та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги вбачається, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Дана категорія справ не підпадає під дію загальної чи альтернативної підсудності, що у даному випадку позбавляє позивача можливості користуватися процесуальним правом на вибір суду, а відтак на даний позов поширюються правила виключної підсудності.

За таких обставин суд доходить висновку, що у даній справі підлягають застосуванню привила виключної підсудності, встановлені частиною першою статті 30 ЦПК України, оскільки спір стосується визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, а тому виходячи із встановлених статтею 30 ЦПК України правил виключної підсудності, дана справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова.

Отже, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Приморський районний суд міста Одеси.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу

Крім того, слід звернути увагу, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) (частина перша статті 378 ЦПК України).

Згідно частини дев`ятої статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами першою та другою статті 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, з метою розгляду справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, суд доходить висновку про необхідність направлення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення моральної шкоди за виключною підсудністю за місцем знаходження нерухомого майна до Приморського районного суду міста Одеси.

На підставі вищевикладеного та керуючись частиною першою статті 31, статтею 32, статтею 260, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Матеріали цивільної справи № 638/1668/23 за позовом представника позивачки адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення моральної шкоди передати на розгляд до Приморського районного суду міста Одеси за територіальною юрисдикцією (підсудністю) (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 33).

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 06 березня 2023 року.

Суддя В.М. Яковлева