Провадження № 2/686/1596/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 березня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гузовій Л.О., представника позивача адвоката Бринцевої С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Бринцева (Герасимчук) С.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою посилаючись на те, що 22.04.2021 року відповідач позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 105213 гривень про що написав розписку. Відповідно до змісту даної розписки позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю отримані у борг кошти до 01.10.2021 року.

Крім того, сторони погодили, що за користування коштами ОСОБА_2 буде сплачено грошові кошти в фіксованому розмірі 2104 гривень за кожний місяць користування позикою, зафіксувавши у розписці відповідний порядок виконання вказаного зобов`язання ОСОБА_2 , а також нарахування відсотків за правомірне та неправомірне користування коштами та розміру пені -0,2 % в день на суму залишку заборгованості, яку позичальник зобов`язувався сплатити позивачу у випадку несвоєчасного повернення йому боргу за позикою. Однак, відповідач порушив взятий на себе обов`язок щодо повернення грошових коштів, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з вимогою про повернення боргу. Станом на 25.10.2022 року сума боргу становить 206257 грн. 03 коп. та складається із: -тіла позики- 105213 гривень, - відсотків за користування коштами, з яких правомірне користування становить11081,04 грн. (за період до 01.10.2021 року ), а неправомірне: 38149,08 грн. (пеня з 01.10.2021 року по 24.02.2022 року) + 16800,48 грн. (плата за користування грошовими коштами у період з 24.02.2022 року по 25.10.2022 року, а також інфляційних втрат на суму 35013, 43 грн (3% річних від простроченої суми за період до 01.10.2021 року по 01.10.2022 року).

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10300 грн., які документально підтверджені його представником - адвокатом Бринцевою (Герасимчук) С.С.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.11.2022 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 05.12.2022 року.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог, щодо заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності, а також відзиву на позов не надав.

Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 22.04.2021 року ОСОБА_1 було надано в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 105213 гривень, які він зобов`язувався повернути позикодавцю до 01.10.2021 року., погодивши між собою при цьому, що за користування коштами ОСОБА_2 буде сплачуватись фіксована сума коштів у розмірі 2104 гривень за кожний місяць, а у випадку своєчасного їх неповернення останній зобов`язувався сплатити пеню у розмірі 0,2% в день на суму залишку заборгованості, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 22.04.2021 року.

Разом з тим, зобов`язання за вказаною власноруч написаною розпискою про повернення позики відповідач до даного часу не виконав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаною ним розпискою від 22.04.2021 року, якою відповідач засвідчив отримання від позивача вказаної суми.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки, станом на 25.10.2022 року відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених у позивача коштів, то відповідно в останнього виник борг в розмірі 206257 грн. 03 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов розписки, сторони між собою погодили, що за кожний місяць користування коштами позичальник сплачуватиме ОСОБА_1 2104 грн. (у період з 22.04.2021 року по 01.10.2021 року), відтак плата за правомірне та неправомірне користування коштами складає 66030, 60 грн.

Вимогами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а саме сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Суд погоджується з складеним у відповідності до розписки розрахунком суми заборгованості, що підлягає поверненню позичальником ОСОБА_2 позикодавцю ОСОБА_1 та вважає, що у позивача правомірно виникло право вимагати з відповідача суму боргу з урахуванням вимог, передбачених ст. 625 ЦК України, а тому з відповідача на користь позивача за період з 01.10.2021 року по 01.10.2022 року підлягає стягненню також іінфляційні втрати у сумі 35013,43 грн.

З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути: борг у розмірі 2300 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 206 257 гривень 03 копійок, з яких 105213 гривень- тіло позики; 66 030 гривень 60 копійок- відсотки за користування (правомірне та неправомірне) коштами;- 35 013,43 гривень - інфляційні втрати.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат між сторонами за результатами розгляду справи, суд виходить з наступного.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Із положень ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Інтереси позивача представляє адвокат Бринцева Світлана Сергіївна, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ №000404, видане Радою адвокатів Хмельницької області 07.12. 2022 року, та також підтверджується посвідченням адвоката України національної асоціації адвокатів україни № 000495.

Звертаючись до суду, позивач згідно вимог ст.134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 10300 грн., на підтвердження понесення яких до позовної заяви долучено: Договір про надання правової допомоги №02/06/2022 від 08.02.2022 року, Додаток №1 та №2 до вищевказаного Договору від 08.02.2022 року, в якому визначено, що розмір адвокатського гонорару адвоката становить 7500 гривень а двічі по 2800 гривень, Акт про виконання Додатків №1,2 від 25.10.2022 року, а також копії (дублікат) квитанцій від 08.02.2022 року, 29.04.2022 року щодо оплати ОСОБА_1 юридичних послуг за договором.

Враховуючи обсяг наданих представником позивача послуг, їх співмірність сумі виплаченого гонорару, та те, що справу було розглянуто у загальному позовному провадженні з викликом сторін, участь представника позивача ОСОБА_3 у кожному судовому засіданні, задокументований адвокатом перелік наданих послуг, а також те, що позов задоволено повністю, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 10300 гривень.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2062 грн. 56 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 626, 1046-1050 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за розпискою задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: : АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за розпискою від 22.04.2021 року у розмірі 206 257 гривень 03 копійок, що складається : тіло позики 105213 гривень; відсотки за користування коштами (правомірне та неправомірне користування) - 66 030 гривень 60 копійок; інфляційні втрати- 35 013,43 гривень, а також судовий збір у розмірі 2062 грн. 56 коп., і витрати на правову допомогу - у сумі 10300 грн., та всього стягнути 218619,59 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Л. Стефанишин