УХВАЛА

"17" січня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю секретаря судового засідання Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Е Гроші ком», Товариства з обмеженою відповідальністю « ФК Преміум Актив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», про захист прав споживача ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивачка) звернулася до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Е Гроші ком» (далі-відпловідач1, ТОВ « ФК « Е Гроші ком»), Товариства з обмеженою відповідальністю « ФК «Преміум Актив» ( далі- відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» (далі- відповідач3), у якій порхала суд:

-визнати положення договору позики №-1613137 від 26.07.2021 (далі- Договір позики , укладений між нею та відповідачем1, яким передбачена відповідальність за порушення зобов`язань, тобто пеня та штраф,недійсними;

-визнання підвищення процентної ставки за Договором позики неправомірним, здійснити перерахунок відсотків згідно Договору позики за період в якому вона була підвищена;

-визнати нараховані відсотки користування кредитними коштами, відповідно до ч.2 ст.150 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування нікчемними;

-визнати зобов`язання щодо повернення коштів виконаним за Договором позики;

-стягнути з відповідача 1 на користь позивачки суму моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн.

01.06.2022 позивачкою, через «Електронний суд», подано заяву, зі змісту якої вбачається, що позивачка, керуючись ч.3 ст.49 ЦПК України, змінює предмет позову, а саме прохає суд визнати договір позики №-1613137 від 26.07.2021, укладений між нею та відповідачем1, недійсним, застосувати наслідки недійсності правочину. В обґрунтування зміни предмету позову позивачка зазначила, що в ході підписання Договору позики, в порушення вимог ч.2 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» її належним чином не було проінформовано про всі умови договору, зокрема, щодо наявних форм кредитування, варіантів повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Надана таблиця свідчить про те, що розрахунок повернення коштів надано один, а нарахування проводилися шахрайським способом. Сам документ був надрукований дрібним шрифтом, що в силу проблем із зором вона була позбавлена можливості з ним ознайомитися. Взагалі, укладення Договору позики відбулося в умовах поспіху, а тому, документ був підписаний фактично на основі довіри до представника банку, які запевняли, що все буде добре і жодних проблем з погашенням кредиту не виникне.

Позивачка вказала, що враховуючи зазначене, а також те, що після подання позову до відповідача1, останній почав відступати свої права за Договором позики іншим компаніям, про що свідчить подальші дії цих компаній, а саме збір інформації та телефонування людям, чиї телефони не надавались, чим було порушено її право на захист персональних даних, вона вважає, що викладені в позовній заяві від 02.10.2021 обставини , а також надані докази, свідчить, що зміст Договору позики суперечить положенням Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про захист персональних даних», а отже є недійсним відповідно до ст.230 ЦК України.

13.07.2022, представником відповідача1, електронним шляхом подано до суду письмові пояснення у справі, зі змісту яких вбачається, що позивачка в порушення умов Договору позики не повернула позику у встановлений строк, у зв`язку з чим проценти за користування позикою були нараховані за базовою процентною ставкою, передбаченої п.1.5.1 Договору позики. При цьому звертає увагу, що відповідач1 не підвищував проценти та не нараховував їх після спливу строку кредитування так само, як і неустойку, що вбачається з розрахунку заборгованості. Крім того зазначив, що з огляду на те, що 07.10.2021 відповідач 1 відступив своє право вимоги ТОВ « Фінансова компанія « Кредитпромінвест» , ТОВ «ФК «Гроші ком» не є стороною правочину, не має відомостей щодо стану виконання та/або чинності Договору позики, а також є неналежним відповідачем у даній справі.

14.10.2022, представником відповідача2, електронним шляхом подано до суду відзив на позовну заяві, зі змісту якого вбачається, що 01.12.2021 ТОВ «ФК «Преміум Актив» придбало право вимоги за Договором позики на підставі договору факторингу №2021-12-15П з ТОВВ «Кредитпромінвест» на суму 7088,09 грн., після придбання права вимоги додаткові нарахування не здійснювались. Також зазначив, що Договір позики позивачкою було підписано одноразовим ідентифікатором та отримано грошові кошти, якими вона скористалась. Позивачка отримала усю необхідну інформацію при укладені кредитного договору та при отриманні кредитних коштів. Підписавши Договір позики позивачка погодилася з його істотними умовами, при цьому із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору до відповідача1 позивачка не зверталася та не скористалася наданим ч.6 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» правом на відкликання згоди на укладення Договору позики. Позивачка усіма способами намагається уникнути відповідальність за кредитними зобов`язаннями.

Крім того, представник віповідача2 зазначив, що обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених ст.230 ЦК України та ст. 11,18,19 Закону України « Про захист прав споживачів», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин»» позивачка зобов`язана довести правову та фактичні підстави своїх позовних вимог. Посилання на несправедливість окремих умов договору не тягне за собою визнання недійсним такого договору в цілому. Оскільки позивачкою не надано суду належних і допустимих доказів на спростування презумпції можливості та обов`язку знати про стан своїх майнових прав, зокрема з моменту укладання та підписання оспорюваного договору 11.06.2020, суд повинен виходити того, що саме з цього дня позивачка могла дізнатися про порушення її прав, а отже в неї було право скористатись ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою відмовити у задоволені позову.

З огляду неодноразову неявку сторін рішення про прийняття або відмови у прийнятті заяви позивачки про зміни предмету позову судом не прийнято.

Разом з цим, 09.11.2022, позивачкою через « Електронний суд» подано заяву про розгляд цивільної справи за її позовом про визнання підвищення процентної ставки Договору про споживче кредитування неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок відсотків, згідно договором за період, в якому вона була підвищена, без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Тобто, позивачка підтримує первісні позовні вимоги, заявлені до подачі заяви про зміну предмету позову.

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 09.11.2022, відповідно до п.5 ч.2 ст. 223 ЦПК України, викликано в судове засідання позивачку для дачі особистих пояснень щодо предмета позову- безпосередньо матеріально правової вимоги до відповідачів, щодо яких позивачка звертається до суду за захистом своїх прав.

23.12.2022 на адресу суду електронним шляхом надійшла заява від позивачки, зі змісту якої вбачається, що остання не має можливості прибути у судове засідання по розгляду даної справи, оскільки вона перебуває і поза межами території України. Доказів поважності причин неявки у судове засідання позивачка суду не надала. Крім того, зміст заяви не містить пояснення щодо предмета позову- безпосередньо матеріально правової вимоги до відповідачів, щодо яких позивачка звертається до суду за захистом своїх прав, які вона підтримує та прохає задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за відсутності їх представників.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.223 ЦПК України якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення, суд відкладає розгляд справи.

З огляду на зазначене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність повторного виклику в судове засідання позивачку для дачі особистих пояснень щодо предмета позову- безпосередньо матеріально правової вимоги до відповідачів, щодо яких позивачка звертається до суду за захистом своїх прав .

Керуючись ст.223,258-261,353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Судове засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Е Гроші ком», Товариства з обмеженою відповідальністю « ФК Преміум Актив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», про захист прав споживача відкласти на 14-00 годину 16.02.2023.

Викликати повторно позивачку, ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 14-00 годину 16.02.2023.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя - С.М. Лисиченко