Справа № 645/1602/21
Провадження № 2/645/168/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Шарка О.П

секретаря судових засідань Христенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом Харківської місцевої прокуратури №3, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_1 , третя особа: державний реєстратор Перша Харківська міська державна нотаріальна контора Міністерства юстиції України Христенко Н.Л. про визнання незаконною та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на квартиру та визнання спадщини відумерлою

ВСТАНОВИВ:

Позивач Харківська місцева прокуратура №3, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: державний реєстратор Перша Харківська міська державна нотаріальна контора Міністерства юстиції України Христенко Н.Л., в якому просить суд скасувати рішення державного реєстратора Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) Харківського міського нотаріального округу Христенко Наталії Леонідівни за №15322325 від 02.07.2016 року про державну реєстрацію права власності громадянки ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), визнати відумерлою спадщину квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 , а також стягнути сплачений судовий збір.

В обгрунтування позову зазначили, що Харківською місцевою прокуратурою №3 під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000072 від 14.05.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст. 190 КК України за фактом заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Харківської міської ради. 04.12.2009 за № 6-2872 між власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено договір довічного утримання та догляду, відповідно до п. 5 якого остання зобов`язувалась довічно утримувати ОСОБА_2 , надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Згідно вимог п. 1 вищезазначеного договору ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру, яка складається з 2-х жилих кімнат, житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 42, 9 кв.м. Окрім того, відповідно до вимог п. 12 Договору та ст. 73 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання державним реєстратором Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) ОСОБА_3 за реєстраційним номером 9315977 накладено заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна (квартири за адресою: АДРЕСА_3 ) належну ОСОБА_1 до повного розірвання або припинення договору довічного утримання. Також, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2009 за № 24830043 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 23015097 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру на підставі договору довічного утримання від 04.12.2009 за № 6-2872. Разом з цим, Фрунзенським районним судом м. Харкова 19.12.2014 зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання вищезазначеного договору довічного утримання та нагляду. Ухвалою суду від 22.12.2014 відкрито провадження по справі № 645/11152/14-ц. Встановлено, що за результатами розгляду зазначеної вище позовної заяви рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 у справі № 645/11152/14-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ; розірвано договір довічного утримання та догляду між останніми, посвідчений 04.12.2009 державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) Христенко Н.Л. за № 6-2872; знято заборону на відчуження квартири; визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вивченням матеріалів вказаної судової справи встановлено, що рішення суду від 28.09.2015 отримано особисто відповідачкою ОСОБА_1 12.10.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 116), штрих-код Харків-158, 61158 4649160 4. Відповідно до інформації Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 27.05.2020 за № 3308/22.1-09 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про смерть від 07.04.2016 за № 5418. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.01.2020 за № 58974781, видана Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась. Разом з цим, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.08.2020 за № 219005765 встановлено, що державним реєстратором Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. 02.07.2016 за № 15261658 (після спливу 10 місяців з дати винесення Фрунзенським районним судом м. Харкова рішення у справі № 645/11152/14-ц) припинено обтяження та знято заборону на відчуження ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.06.2020 за № 400 зазначено, що підставою для припинення зазначеного обтяження є: договір довічного утримання та догляду від 04.12.2009 за № 6-2872 та довідка про смерть ОСОБА_2 , серії та номер 4451/15-04-06, видана Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 27.05.2016. В подальшому, державним нотаріусом Христенко Н.Л. 02.07.2016 за реєстраційним №15322325 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, оскільки попередня реєстрація права власності за ОСОБА_1 була у 2009 році. Тобто, фактично відбулося перенесення відомостей з одного реєстру до іншого. Заходи, спрямовані на забезпечення реального виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 у справі № 645/11152/14-ц позивачкою ( ОСОБА_2 ) аналізом відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно не вживались.Разом з цим, Харківською місцевою прокуратурою № 3 встановлено, що в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за № 645/2832/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 17 000, 00 грн. та процентів за користування грошовими коштами у розмірі 21179 грн. (справа надійшла до канцелярії суду 02.04.2015 року). Відповідно до заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.09.2015 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вищезазначених грошових коштів задоволено у повному обсязі. У подальшому, 29.10.2015 на адресу Фрунзенського районного суду м. Харкова у рамках судової справи № 645/2832/15-ц надійшла заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 від 21.10.2015 про перегляд заочного рішення від 16.09.2015, з додатком до якої долучено копію рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 у справі № 645/11152/14-ц. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.12.2015 заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.09.2015 задоволено, вказане рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду. Відповідно до ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 у справі № 645/2832/15-ц встановлено, що 02.06.2016 на запит суду з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла копія актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за №5418 від 07.04.2016, з якого вбачається, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно мотивувальної частини вищезазначеної ухвали суду від 09.06.2016 зазначено, що ОСОБА_1 до Фрунзенського районного суду м. Харкова скеровано заяву про зупинення провадження у справі № 645/2832/15-ц у звязку зі смертю ОСОБА_5 до залучення у справі її правонаступника, яку остання просила розглядати без її участі.Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 у справі № 645/2832/15-ц заяву ОСОБА_1 було задоволено та провадження по справі зупинено. Разом з цим, у рамках судової справи № 645/2832/15-ц (аркуш справи 67) міститься заява позивача - ОСОБА_1 від 22.01.2016 щодо ознайомлення з матеріалами зазначеної судової справи. Згідно інформації довідкового листа до справи міститься запис ОСОБА_1 від 22.01.2016 про ознайомлення повністю з матеріалами судової справи 645/2832/15-ц, у тому числі із заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 від 21.10.2015 про перегляд заочного рішення від 16.09.2015. Таким чином, станом на 09.06.2016 ОСОБА_1 було достовірно відомо інформацію про смерть громадянки ОСОБА_2 та про факт ухвалення Фрунзенським районним судом м. Харкова 28.09.2015 рішення у справі № 645/11152/14-ц, про що 02.07.2016 останньою під час скасування арешту на квартиру не було повідомлено державного реєстратора Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. В подальшому, за результатами розгляду справи № 645/2832/15-ц, ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2016 на підставі заяви представника ОСОБА_1 позовну заяву останньої до ОСОБА_2 залишено без розгляду. Таким чином, на думку позивача, з урахуванням наявної інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.01.2020 за № 58974781, видана Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою згідно якої після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, спірна квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить територіальній громаді м. Харкова, у зв`язку з чим, саме Харківська міська рада є належним позивачем по справі.Виходячи з правової природи відумерлості спадщини, підставою для проведення державної реєстрації права власності на спадкове майно є відповідне судове рішення, прийняте після спливу встановленого законом річного строку. Однак, проведення такої реєстрації на даний час унеможливлюється наявністю в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на це майно за ОСОБА_1 , що, в свою чергу, зумовлює спір про право власності. На думку позивача, рішення державного реєстратора - нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) Харківського міського нотаріального округу Христенко Н.Л. від 02.07.2016 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (реєєстраційний номер нерухомого майна № 01) підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі договору довічного утримання за № 6-2872 від 04.12.2019, який вже було розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова.

Представник позивача у ході судового розгляду позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомили, протягом тривалого часу розгляду справи надавали суду заяви з проханням відкладення розгляду справи.

Представник Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури визначаються законом.

Згідно з вимогами ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон), прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 6 ст. 23 Закону передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

У ході судового розгляду встановлено, що позивачем здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000072 від 14.05.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст. 190 КК України за фактом заволодіння квартирою АДРЕСА_1 (Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000072 від 14.05.2020 року).

Як вбачається з Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 (свідоцтво про право власності р№ НОМЕР_2 від 12.01.1999, свідоцтва про паво на спадщину р№5-1035 від 01.07.2008 року, р№5-1037 від 01.07.2008 року).

04.12.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір довічного утримання, посвідчений Державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальна контори Христенко Н.Л. реєстровий №6-2875.

Згідно вимог п. 1 вищезазначеного договору ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру, яка складається з 2-х жилих кімнат, житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 42, 9 кв.м.

Відповідно до п. 5 договору ОСОБА_1 зобов`язувалась довічно утримувати ОСОБА_2 , надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу.

Окрім того, відповідно до вимог п. 12 Договору та ст. 73 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання державним реєстратором Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) ОСОБА_3 за реєстраційним номером 9315977 накладено заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна (квартири за адресою: АДРЕСА_3 ) належну ОСОБА_1 до повного розірвання або припинення договору довічного утримання.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2009 за № 24830043 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 23015097 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру на підставі договору довічного утримання від 04.12.2009 за № 6-2872.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2015 року (справа №645/11152/14ц, провадження 2/645/565/15) задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ; розірвано договір довічного утримання та догляду між останніми, посвідчений 04.12.2009 державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) Христенко Н.Л. за № 6-2872; знято заборону на відчуження квартири; визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії поштового повідомлення (штрих-код Харків-158, 61 4) ОСОБА_1 копію зазначеного рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2015 року отримала 12.10.2015 року.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про смерть від 07.04.2016 за № 5418.

Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.01.2020 за № 58974781, видана Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.08.2020 за № 219005765 встановлено, що державним реєстратором Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. 02.07.2016 за № 15261658 (після спливу 10 місяців з дати винесення Фрунзенським районним судом м. Харкова рішення у справі № 645/11152/14-ц) припинено обтяження та знято заборону на відчуження ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.06.2020 за № 400 зазначено, що підставою для припинення зазначеного обтяження є: договір довічного утримання та догляду від 04.12.2009 за № 6-2872 та довідка про смерть ОСОБА_2 , серії та номер 4451/15-04-06, видана Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 27.05.2016.

02.07.2016 року за реєстраційним № 15322325 Державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. проведено державну реєстрацію прававласності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, оскільки попередня реєстрація права власності за ОСОБА_1 була у 2009 році за реєстраційним № 15322325

Матеріали справи не містять даних про вчинення ОСОБА_2 заходів, спрямованих на забезпечення реального виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 року у справі № 645/11152/14-ц .

Окрім того, Відповідно до заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.09.2015 року (справа №645/2832/15, провадження 2/645/1304/15) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено у повному обсязі.

29.10.2015 на адресу Фрунзенського районного суду м. Харкова у рамках судової справи № 645/2832/15-ц надійшла заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 від 21.10.2015 про перегляд заочного рішення від 16.09.2015 року, з додатком до якої долучено копію рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 у справі № 645/11152/14-ц .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.12.2015 заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.09.2015 задоволено, вказане рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 у справі № 645/2832/15-ц встановлено, що 02.06.2016 на запит суду з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла копія актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за №5418 від 07.04.2016, з якого вбачається, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно мотивувальної частини вищезазначеної ухвали суду від 09.06.2016 зазначено, що ОСОБА_1 до Фрунзенського районного суду м. Харкова скеровано заяву про зупинення провадження у справі № 645/2832/15-ц у звязку зі смертю ОСОБА_2 до залучення у справі її правонаступника, яку остання просила розглядати без її участі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 у справі № 645/2832/15-ц заяву ОСОБА_1 було задоволено та провадження по справі зупинено.

Разом з цим, у рамках судової справи № 645/2832/15-ц (аркуш справи 67) міститься заява позивача - ОСОБА_1 від 22.01.2016 щодо ознайомлення з матеріалами зазначеної судової справи.

Згідно інформації довідкового листа до справи міститься запис ОСОБА_1 від 22.01.2016 про ознайомлення повністю з матеріалами судової справи 645/2832/15-ц, у тому числі із заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 від 21.10.2015 про перегляд заочного рішення від 16.09.2015.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що станом на 09.06.2016 ОСОБА_1 було достовірно відомо інформацію про смерть громадянки ОСОБА_2 та про факт ухвалення Фрунзенським районним судом м. Харкова 28.09.2015 рішення у справі № 645/11152/14-ц, про що 02.07.2016 останньою під час скасування арешту на квартиру не було повідомлено державного реєстратора Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л.

В подальшому, за результатами розгляду справи № 645/2832/15-ц, ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2016 на підставі заяви представника ОСОБА_1 позовну заяву останньої до ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Разом з цим, відповідно до ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, рішення державного реєстратора - нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) Харківського міського нотаріального округу Христенко Н.Л. від 02.07.2016 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (реєєстраційний номер нерухомого майна № 01) підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі договору довічного утримання за № 6-2872 від 04.12.2019, який вже було розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.09.2015 року у справі №645/11152/14ц, провадження № 2/645/565/15, що набрало законної сили 09.10.2015 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання спадщини квартиру АДРЕСА_1 , відумерлою, оскільки спадкоємці не прийняли спадщину після смерті спадкодавця, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, нормами ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ч. 2 ст. 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно же з ч. ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дійсно, згідно з ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Частинами 2-3 ст.1277 ЦК України встановлено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Таким чином, умовою визнання спадщини відумерлою є відсутність спадкоємців у спадкодавця, усунення їх від спадщини, неприйняття ними спадщини або відмова від її прийняття.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем в позовній заяві не надано відомостей про коло спадкоємців чи їх відсутність за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Харківської місцевої прокуратури №3, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_1 , третя особа: державний реєстратор Перша Харківська міська державна нотаріальна контора Міністерства юстиції України Христенко Н.Л. про визнання незаконною та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на квартиру та визнання спадщини задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Перша Харківська ДНК) Харківського міського нотаріального округу Христенко Наталії Леонідівни за №15322325 від 02.07.2016 року про державну реєстрацію права власності громадянки ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Стягнути з ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (рахунок UA 007171 , Банк одержувача: ДКСУ м. Київ, код банку: 820172, код класифікації видатків бюджету -2800, призначення платежу: повернення судового збору). сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повне рішення складено та підписано 19.01.2023 року.

Головуючий-суддя: