ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 626/68/21 Номер провадження 22-ц/814/1069/23Головуючий у 1-й інстанції Дудченко В.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Полтаави цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного текста судового рішення 07 жовтня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» про повернення земельних ділянок у зв`язку з закінченням строку дії договорів оренди землі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом, просили повернути їм земельні ділянки у зв`язку з закінченням строку дії договорів оренди землі, а саме:

повернути ОСОБА_1 земельну ділянку у відповідності до п. 4.2 договору оренди землі № 80 від 10.08.2004 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАОП «Промінь», зареєстрованого у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 69;

повернути ОСОБА_2 земельну ділянку у відповідності до п. 4.2 договору оренди землі № 72 від 10.08.2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь», зареєстрованого у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 70.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 10.08.2004 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» укладено договори оренди земельної ділянки № 80 та № 72 строком на 5 років, тобто до 10.08.2009 року, потім за обоюдною усною згодою договори пролонговані ще на 5 років, тобто до 10.08.2014 року, а потім ще до 10.08.2019 року, при цьому в момент їх укладання копію примірників договорів їм не надали.

У 2019 році вони звернулись до ПАОП «Промінь» з повідомленням про небажання в подальшому продовжувати договори оренди своїх земельних ділянок, відповідач видав їм на руки примірники договорів, в яких вони помітили виправлення в п.2.2.1 договору, а саме строк дії договору замість «до 10 серпня 2009 року» зазначено «до 31 грудня 2029 року».

Згоди на продовження дії договорів до 2029 року позивачі не надавали.

Факт підробки документів (договорів оренди землі) встановлений постановою слідчого від 16 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000500 на підставі почеркознавчої експертизи інcтитуту ім.Бокаріуса, що підтверджується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.11.2019 року у справі № 626/849/17.

Таким чином, позивачі вважають договори оренди від 10.08.2004 року припили дію 10.08.2019 року.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно викладені обставини і доводи позовної заяви та стверджується, що суд першої інстанції не дав належної оцінки встановленим фактам.

Зокрема вказували, що суд не звернув увагу на умови п.4.1. договору оренди земельних ділянок, де сторони домовилися, що: «Зміна умов договору можлива за взаємною письмовою згодою сторін». Однак вони її не давали. Не укладалась і додаткова угода у письмовій формі у трьох примірниках та не підписувалась сторонами.

Також вказували, що суд залишив поза увагою порушення відповідачем основ діловодства, зокрема при внесенні змін до документів потрібно перекреслити попередній текст так, щоб його можливо було прочитати, над перекресленим зробити бажаний запис, потім зробити відповідну позначку на полях, що виправленому вірити, після чого всі сторони сталять підписи та повторні печатки.

Суд першої інстанції не послався ні на один доказ та залишив поза увагою, що договори мають лише дату реєстрації без дати укладання, що є порушенням п.2 ст. 631 ЦК України і не відомо, з якого часу починається перебіг строку дії договору.

Вважають, що суд не дав належну оцінку поясненням відповідача, який стверджував, що після підписання договорів підприємство особисто проводило реєстрацію в ДЗК.

Зазначають, що, отримавши у 2019 році свої примірники договорів і побачивши їх підробку, вони направили претензію відповідачу, де поставили питання про небажання в подальшому пролонгувати строк дії договорів і повернення земельних ділянок і саме це основний доказ у справі, на який суд навіть не звернув увагу.

Адвокат Кадун П.В., представник ПАОП «Промінь», подав апеляційному суду заперечення, в яких наполягає на необґрунтованості доводів апеляційної скарги і просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Зокрема, звертається увага, що позивачі не надали суду свої примірники договорів оренди, хоча згідно змісту укладених угод вони отримали кожен свій примірник.

Твердження позивачів про неодноразову пролонгацію суперечать як фактам, так і вимогам закону, оскільки будь-які зміни до договору вносяться у такій же формі, як і сам договір, тобто у письмовій формі.

Стверджуючи про те, що дізналися про начеб-то підробку у договорах після отримання їх примірників у 2019 році, проте одночасно наполягають, що факт підробки був встановлений у постанові слідчого ще у 2017 році.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.11.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.11.2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від18.04.2022року №259/2022«Про продовження строку дії воєнного станув Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від17.05.2022року №341/2022«Про продовження строку дії воєнного станув Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 04.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акту на право приватної власності на землю І-ХР № 025707 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,72 га., розташована на території Кобзівської сільської ради, Красноградського району, кадастровий номер :09:000:0091. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.01.2003 року за №76 (а.с.6).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю І-ХР № 025708 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,72 га., розташована на території Кобзівської сільської ради, Красноградського району, кадастровий номер :09:000:0090, державний акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.01.2003 року за №75 (а.с.7).

10.08.2004 року між ОСОБА_1 та ПАОП «Промінь» укладено договір № 80 оренди земельної ділянки площею 5,72 га.(а.с.13).

10.08.2004 року між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» укладено договір № 72 оренди даної земельної ділянки площею 5,72 га. (а.с.14).

Пунктом 2.2.1. вказаних договорів оренди визначено, що договір укладено строком до 31 грудня 2029 року, починаючи з дня його реєстрації, при цьому у кінцевій даті строку дії договору «31 грудня 2029 року», цифра «2» написана кульковою ручкою.

Пунктом 7 договорів зазначено, що ці договори укладено у чотирьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця ОСОБА_1 та у ОСОБА_2 , другий - у Орендаря, тобто у ПАОП «Промінь», третій - у Кобзівській сільраді, а четвертий - у Красноградському відділі ДЗК.

В цей й же день, тобто 10.08.2004 року, договори оренди землі № 80 від 10.08.2004 року та № 72 від 10.08.2004 року, зареєстровані у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 69 та № 70 (а.с.13-14 звороти).

01.12.2013, 10.08.2004, 01.12.2015, 01.12.2016, 27.12.2019 між ОСОБА_1 та ПАОП «Промінь» укладено додаткові угоди до договору оренди земельної ділянки № 80, належної позивачу.( а.с.41-46)

01.12.2014, 01.12.2015, 01.12.2016, 27.12.2019 між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» укладено додаткові угоди до договору оренди земельної ділянки 72, належної позивачу.(а.с.47-51)

Вказаними додатковими угодами орендар та орендодавець визначили відсоток та розмір орендної плати.

15.12.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направили на адресу ПАОП «Промінь» претензію про повернення їхніх земельних ділянок у зв`язку із закінченням строку дії договорів (а.с.26-29).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачами суду не надано жодного переконливого належного та достатнього доказу того, що договори оренди земельних ділянок між позивачами та ПАОП «Промінь» від 10.08.2004 року укладено на інший строк ніж той, що зазначено в договорах, або ж у договори без згоди позивачів внесені виправлення після їх укладення.

Перевіряючи матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, апеляційний суд, виходить з такого.

За правилами ст.13, 14, 19 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачуються умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Однією з істотних умов договору оренди землі є строк дії договору оренди (ст.15 ЗУ «Про оренду землі» у редакції за станом на серпень 2004 року).

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції за станом на серпень 2004 року) договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Таким чином, сторони договору оренди землі реазлізують свої права та виникають свої обов`язки, передбачені договором у межах строку його дії, тобто з дня його державної реєстрації до дати, яка узгоджена між ними і зафіксована у договорі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").

У визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Станкевич проти Польщі").

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. (справа № 129/1033/13-ц), постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. (справа № 910/18036/17), від 23.10.2019р. (справа № 917/1307/18), від 18.11.2019р. (справа № 902/761/18), від 04.12.2019р. (справі № 917/2101/17) наголошується щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування і стверджується, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивачі посилалися на те, що у пункті 2.2.1 отриманих примірників договорів виправлена кінцева дата дії договорів, а саме кульковою ручкою поверх друкованого текста виправлена цифра «0» на цифру «2» у цифрі «2009», у зв`язку з чим кінцевий термін дії договору змінений з 31 грудня 2009 року на 31 грудня 2029 року.

Зазначена обставина відповідачем не заперечується.

Всупереч встановленим правилам діловодства тексти договорів не містять відповідних записів, які підтверджують погодження обома сторонам виправлень, внесених у текст документа.

Отже, зважаючи на категоричну позицію обох позивачів та відсутність інших доказів відсутні підстави вважати доведеним, що виправлення у тексти договорів були внесені за згодою позивачів.

Відповідач не заперечував також тієї обставини, що саме його працівники передавали для реєстрації договори оренди землі, при цьому, враховуюючи, що для реєстрації подаються усі примірники договору оренди землі, відповідач мав би підтвердити суду належними і допустимими доказами той факт, що після державної реєстрації позивачі отримали свої примірники на руки, проте таких доказів суду не подано.

Заключні положення договорів оренди (пункт 7) не є беззаперечним доказом отримання позивачами свого примірника договору безпосередньо після його державної реєстрації.

У заяві про застосування наслідків пропуску строку давності (а.с.99) представник відповідача наполягає на тому, що позивачі отримали свої примірники договорів у 2009 році, посилаючись на підписання позивачами додаткових угод до договорів, якими змінювався розмір орендної плати (а.с.41-45), проте зазначені додаткові угоди не містять даних про отримання позивачами своїх примірників договорів саме у 2009 році.

Не можуть бути визнані огрунтованими також доводи відповідача про те, що позивачі дізналися про порушення їхнього права у 2017 році, так як у позові посилалися на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 16 травня 2017 року за заявою іншої особи, оскільки посилання позивачів на обставини, встановлені у межах розгляду цивільної справи №62849/17, має на меті підтвердити схожість фактичних обставин, самі позивачі не були учасниками зазначеної справи, у матеріалах цієї справи відсутні дані про те, коли їм стало відомо про зазначену цивільну справу.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та зробив хибний висновок про необгрунтованість заявлених вимог, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачено по 917 грн судового збору (а.с.5), а подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, сплачено по 1 362 грн судового збору (а.с.126).

Позовна заява та апеляційна скарга задоволені в повному обсязі.

Таким чином Весельські мають право на стягнення з відповідача на їх користь витрати, понесені на подачу позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги, у розмірі по 2 279 грн.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» задовольнити.

Зобов`язати Приватне аграрно-орендне підприємство «Промінь» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,72 га., розташовану на території Кобзівської сільської ради, Красноградського району, кадастровий номер :09:000:0091, у відповідності до п. 4.2 договору оренди землі № 80 від 10.08.2004 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАОП «Промінь», зареєстрованого у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 69.

Зобов`язати Приватне аграрно-орендне підприємство «Промінь» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 5,72 га., розташовану на території Кобзівської сільської ради, Красноградського району, кадастровий номер :09:000:0090, у відповідності до п. 4.2 договору оренди землі № 72 від 10.08.2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь», зареєстрованого у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 70.

Стягнути з Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені останнім за подачу позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги, у розмірі 2 279 гривень.

Стягнути з Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені останньою за подачу позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги, у розмірі 2 279 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов