Справа № 750/5966/22
Провадження № 2/750/90/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

20 вересня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить витребувати з незаконного володіння транспортний засіб «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Обґрунтовано позов тим, що позивач з 16 серпня 2018 року є власником транспортного засобу «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб попередньо належав батьку позивача - ОСОБА_2 . Раніше сторони погодили, що відповідач перереєструє на позивача даний транспортний засіб за договором комісії, оскільки позивач влаштувався кур`єром доставки і він був необхідний йому для роботи. Позивач сплатив відповідачу 4000 доларів США за договором комісії. Вказані грошові кошти, як вказував відповідач, потрібні були йому для придбання іншого транспортного засобу. Відповідач періодично просив у позивача в користування спірний автомобіль і позивач йому його надавав. Деякий час між сторонами не виникало жодних спорів, оскільки відповідач розумів, що транспортний засіб належить позивачу, а він бере його на короткий час для власних цілей. Однак, після розлучення батьків позивача 26 грудня 2018 року, стосунки між позивачем та відповідачем почали погіршуватись. Наприкінці весни 2021 року відповідач попросив позивача надати йому транспортний засіб і позивач без вагань надав його. Проте, транспортний засіб відповідач досі не повернув, не зважаючи на постійні звернення позивача з цього приводу. 23 липня 2021 року позивач звернувся до поліції із заявою про витребування транспортного засобу у відповідача та повернення його в законне володіння, однак йому було рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав. Також, під час здійснення перевірки поліцією відповідач вказав, що якщо позивач хоче забрати в нього автомобіль, який він придбав у шлюбі з колишньою дружиною, то нехай звертається до суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що купував спірний автомобіль саме він, але перед розірванням шлюбу вирішив перереєструвати його на позивача. Позивач при перереєстрації транспортного засобу в 2018 році коштів за автомобіль йому не надавав, тому якщо позивач віддасть кошти, то він поверне транспортний засіб.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між ПП «КСЦ «Автопростір» (комісіонер) та ОСОБА_2 (комітент) 16 серпня 2018 року було укладено договір комісії, відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до пункту 189.3 статті 189 Податкового кодексу України) «Volkswagen Transporter», 1999 року випуску, колір білий, VIN, № кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме: 106016 грн. (а.с. 10).

З 16 серпня 2018 року ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1999 року випуску, білого кольору, № кузова НОМЕР_2 , що підтверджується інформацією Територіального сервісного центру МВС № 7441.

З копії довідки № 12673 про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні від 27 серпня 2021 року, виданої Чернігівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, вбачається, що 23 липня 2021 року до Чернігівського районного управління поліції звернувся ОСОБА_3 , який повідомив, що він надав у користування батькові - ОСОБА_2 свій автомобіль «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , а той не хоче йому його повертати. При проведенні перевірки було опитано ОСОБА_2 , який пояснив, що вказаний автомобіль купував він, але перед розлученням з дружиною він перереєстрував цей автомобіль на заявника. У них була усна домовленість, що заявник буде користуватись автомобілем для роботи. Протягом 4 років у них з сином жодних проблем не виникало, але оскільки на даний час відбуваються суди з колишньою дружиною про поділ майна, то син написав цю заяву, щоб спричинити батькові проблеми (а.с. 13).

На час розгляду справи судом транспортний засіб «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є позивач, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходяться у відповідача.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Нормами частини першої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із частинами першою, другою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України).

Правовий аналіз положень статті 387 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє майном, до не власника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

При цьому, об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16 зазначила, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Також, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16 (пункт 43) вказано, що враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється, зокрема, для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання.

Таким чином, віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

За вказаних обставин, враховуючи викладене та те, що позивач є власником спірного транспортного засобу, який знаходиться у володінні відповідача без відповідних правових підстав, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити повністю.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 транспортний засіб «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1999 року випуску, білого кольору, № кузова НОМЕР_2 та передати його ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1060 грн. 16 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 20.01.2023.

Суддя