Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/181/23
Провадження № 2/376/334/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2023 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Віговського С.І.,

при секретарі Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Рада опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про визнання батьківства,

установив:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Рада опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про визнання батьківства.

Позивач звернулася до суду з даним позовом та зазначила, що у період з липня 2006 року вона та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_1 . За час спільного проживання у них народилася дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент народження дочки відповідач проживав окремо від позивача та дитини. Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Зазначає, що після народження дитини відповідач періодично, але рідко спілкувався з дочкою та проводи з нею час, цікавився її особистим життям, приносив солодощі. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки, яка навчається у дев`ятому класі, не надає. Зважаючи на стан здоров`я позивачки (онкологічна хвороба) та щодо понесення нею витрат на лікування та відсутність у позивача коштів на належне утримання дочки, дочка потребує утримання також з боку відповідача, який заперечує факт свого батьківства. Тому, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, а для правильності вирішення даного спору необхідно провести судово-генетичну експертизу, посилаючись на те, що зазначена експертиза необхідна для встановлення кровної спорідненості відповідача ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.04.2023 року позивач звернулася до суду з клопотанням про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, в якому поставила наступне питання: Чи являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? Проведення експертизи просить доручити експертам Комунальної установи «Київське міське клінічне бюро судово - медичної експертизи», відділення судово-медичної генетичної ідентифікації (03141, м. Київ, вул. Докучаєва, 4). На період проведення експертизи просить зупинити провадження у справі.

Попередньо, 05.04.2023 року, представник відповідача ОСОБА_2 , - адвокат Семенюта Р.А. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, зокрема, що при вирішенні спору про визнання батьківства суд має приділяти особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Зауважив, що на сьогодні єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини є ДНК-тест. В порушення зазначених ним у відзиві на позов вимог законодавства, позивач до позову не надала жодного доказу на підтвердження її тверджень щодо того, що відповідач з липня 2006 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з позивачем по АДРЕСА_1 ; що після народження дитини відповідач періодично, але рідко спілкувався з дочкою та проводив час, цікавився її особистим життям, приносив солодощі; посилання позивача, що дочка зареєстрована по-батькові як « ОСОБА_4 », не є підтвердженням факту наявності кровної спорідненості з відповідачем; по доданих позивачем до позову фотокарток не можливо ідентифікувати як дитину, так і встановити наявність/відсутність родинних відносин між відповідачем та дитиною. Факт свого батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач повністю не визнає.

Сторони по справі та представник відповідача у підготовче судове засідання, призначене на 13.04.2023 року, 25.05.2023 року та 14.06.2023 року, не з`явилися.

12.04.2023 року, 23.05.2023 року та 06.06.2023 року позивач подавала до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання у її відсутності, просила призначити судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу та повідомити про дату, місце та час наступного судового засідання.

12.04.2023 року відповідач подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, яка призначена на 13.04.2023 року об 11.00 год., на інший день у зв`язку з участю його адвоката в іншій справі. Проти проведення підготовчого судового засідання по справі без участі адвоката, відповідач заперечував.

25.05.2023 року представник відповідача адвокат Семенюта Р.А. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, яка призначена на 25.05.2023 року об 10.57 год., на інший день у зв`язку з його участю в іншій справі у Сквирському районному суді Київської області у кримінальній справі № 376/1629/19. Доказів участі в іншій справі суду не надав.

13.06.2023 року представник відповідача адвокат Семенюта Р.А. знову подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, яка призначена на 14.06.2023 року об 11.00 год., на інший день у зв`язку з несвоєчасністю одержання (12.06.2023 року) повідомлення від суду про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні, а також його участю в іншій справі у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області у кримінальній справі №357/1152/21. Як доказ участі в іншій справі в іншому суді, представник відповідача надав суду інформаційну довідку із сайту «Судова влада України».

При цьому судом встановлено, що представник відповідача адвокат Семенюта Р.А., після ознайомлення 30.03.2023 року з матеріалами справи, до суду 11.04.2023 року також звертався із заявою про відкладення розгляду справи на інший день, мотивуючи її також участю в іншій справі в іншому суді. Доказів участі в іншій справі суду не надавав.

Сторони по справі та представник відповідача судом належним чином повідомлялися про місце, дату та час підготовчого судового засідання по справі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: 21.03.2023 року за вих. №376/181/23/1980/2023 повідомлявся представник відповідача адвокат Семенюта Р.А. про проведення розгляду справи у приміщенні суду 13.04.2023 року об 11.00 год. засобами електронного зв`язку шляхом надіслання на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідного повідомлення, яке було доставлено 21.03.2023 року о 10.02 год.; 26.04.2023 року відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про проведення розгляду справи у приміщенні суду на 25.05.2023 року об 10.57 год., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення особисто відповідачу 27.04.2023 року за адресою його місця проживання поштового відправлення за № 755; 31.05.2023 року відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про проведення розгляду справи у приміщенні суду на 14.06.2023 року об 11.00 год., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення особисто відповідачу 01.06.2023 року за адресою його місця проживання поштового відправлення за № 581; 12.06.2023 року за вих. №376/181/23/4537/2023 повідомлявся представник відповідача адвокат Семенюта Р.А. про проведення розгляду справи у приміщенні суду 14.06.2023 року об 11.00 год. засобами електронного зв`язку шляхом надіслання на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідного повідомлення, яке було доставлено 14.06.2023 року об 11.30 год.

Згідно ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи.

Завданнями підготовчого провадження є 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5)визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (ч.ч. 1, 3 ст. 189 ЦПК України).

Підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження, а саме не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 189 ЦПК України) у випадках, зокрема, визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 198 ЦПК України).

Згідно пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому (підготовчому) засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, №3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 199/3284/19 від 26 квітня 2023 року (в частині визнання батьківства), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 645/1098/18 від 15 квітня 2021 року (далі - КЦС ВС).

У постанові КЦС ВС від 3 червня 2020 року у справі № 318/89/18 зроблено висновок, що зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

Відповідно до частин 2-5, абз. 1 частини 6, пунктів 1, 2 ч. 8 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Днем вручення судової повістки є , зокрема, день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Згідно частин 1, 2 та 6 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Як зазначалося вище, сторони по справі та представник відповідача судом належним чином повідомлялися про місце, дату та час підготовчого судового засідання по справі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: 21.03.2023 року за вих.№376/181/23/1980/2023 повідомлявся представник відповідача адвокат Семенюта Р.А. про проведення розгляду справи у приміщенні суду 13.04.2023 року об 11.00 год. засобами електронного зв`язку шляхом надіслання на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідного повідомлення, яке було доставлено 21.03.2023 року о 10.02 год.; 26.04.2023 року відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про проведення розгляду справи у приміщенні суду на 25.05.2023 року об 10.57 год., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення особисто відповідачу 27.04.2023 року за адресою його місця проживання поштового відправлення за № 755; 31.05.2023 року відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про проведення розгляду справи у приміщенні суду на 14.06.2023 року об 11.00 год., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення особисто відповідачу 01.06.2023 року за адресою його місця проживання поштового відправлення за № 581; 12.06.2023 року за вих. №376/181/23/4537/2023 повідомлявся представник відповідача адвокат Семенюта Р.А. про проведення розгляду справи у приміщенні суду 14.06.2023 року об 11.00 год. засобами електронного зв`язку шляхом надіслання на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідного повідомлення, яке було доставлено 14.06.2023 року об 11.30 год.

Отже, суд у встановленому процесуальним законом порядку вчинив необхідні дії, спрямовані на повідомлення учасників процесу (зокрема, відповідача та його представника) про дату, час і місце розгляду справи, адже отримання рекомендованих листів та повідомлень засобами електронного зв`язку (електронною поштою) адресатами є поза межами судового контролю. Обов`язок суду «повідомити» полягає в тому, щоб інформувати учасника про судове засідання, а не забезпечити його участь.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема , подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).

Матеріали справи не містять поданого на виконання вимог норми ч. 3 ст. 131 ЦПК України повідомлення від відповідача про неможливість прибуття в судове засідання 25.05.2023 року та 14.06.2023 року з поважних причин, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення її розгляду.

При цьому, подані представником відповідача заяви від 11.04.2023 року, 25.05.2023 року та 13.06.2023 року щодо систематичного (два і більше разів) відкладення розгляду справи, зокрема, і без поважних причин (у поданих заявах від 11.04.2023 року та від 25.05.2023 року) у підготовчому провадженні, за наявності у суду відомостей про вручення відповідачу 27.04.2023 року та 01.06.2023 року повідомлень (повісток) під розписку про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання, відповідно, на 25.05.2023 року об 10.57 год. та на 14.06.2023 року об 11.00 год., - суд вважає зловживанням процесуальними правами, оскільки такі дії суперечать завданню цивільного судочинства та порушують шістидесятиденний строк тривалості підготовчого провадження з огляду на вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 189 ЦПК України, а відтак, вважаються судом такими, що вочевидь спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи.

Таким чином, за матеріалами справи встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений судом про призначення підготовчого судового засідання як на 25.05.2023 року о 10.57 год., так і на 14.06.2023 року об 11.00 год., однак двічі (повторно після відкладення розгляду справи) не прибув у судове засідання без повідомлення поважних причин неявки та заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоча згідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому (підготовчому) засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави саме першої неявки в судове засідання учасника справи (відповідача), якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/482/17 від 10 квітня 2018 року.

Судом враховано, що відповідач та його представник неодноразово належним чином повідомлялися про місце, дату та час проведення підготовчого судового засідання по справі; враховано те, що підготовче провадження має тривати протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, тобто, законодавець встановив обмежений час тривалості підготовчого провадження; враховано те, що відповідач факт свого батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відзиві на позов повністю не визнає та намагається своїми діями щодо подачі заяв про відкладення розгляду справи безпідставно затягнути розгляд справи.

Згідно з ч. 4 ст. 103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Відтак, суд доходить висновку, що клопотання позивача в частині призначення у справі судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є обґрунтованим і його слід задовольнити, а саме: призначити у справі судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, на вирішення експертів поставити питання: Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ? Якщо так, то чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Установлено, що для вирішення зазначених у клопотанні питань, які стосуються предмета спору, потрібні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Пунктом 1.13 Розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

Отже, проведення експертизи спеціалізованими установами у цивільному судочинстві здійснюється на платній основі за рахунок замовника, така оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Оскільки частинами 1 та 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року № 4038-XII визначено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом, однак виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням, зокрема, судово-медичних експертиз, то суд вважає, що прохання позивача до суду щодо доручення проведення експертизи експертам Комунальної установи «Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи», відділення судово-медичної генетичної ідентифікації (03141, м. Київ, вул. Докучаєва, 4) суперечить вимогам ч. 3 ст. 7 цього Закону, а відтак вказане клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи.

Оскільки для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи потрібен значний час, то провадження у справі слід зупинити на час проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 103, 104, 109, 252, 253, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року №4038-XII, суд, -

постановив:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, - задовольнити частково.

Призначити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Рада опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про визнання батьківства, судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (вул. Сім`ї Хохлових, 5, м.Київ, 04119).

На вирішення експертів поставити питання:

1. Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

2. Якщо так, то чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

У задоволенні решти вимог клопотання, - відмовити.

Організацію проведення судово-генетичної експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Зобов`язати позивача, відповідача з`явитися у визначений експертами день та час для відібрання біологічних зразків та проведення експертного дослідження.

У розпорядження експертів надати копію ухвали суду.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Оплату експертизи покласти на позивача, - ОСОБА_1 .

Попередити сторін по справі, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. І. Віговський