Справа № 162/40/23
Провадження № 2/162/52/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.01.2023 року звернулася до Любешівського районного суду Волинської області із вказаним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що з 30.10.2010 року до 27.12.2022 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилося троє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що діти проживають з нею в належному їй будинку. Відповідач більше трьох місяців проживає окремо, участі в утриманні та вихованні дітей не бере, всі зароблені кошти витрачає на власні потреби.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. також просить стягнути з відповідача 1000 гривень витрат на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 19.01.2023 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд дійшов такого висновку.

На підставі копії свідоцтв про народження ОСОБА_6 (серії НОМЕР_1 ), ОСОБА_7 (серії НОМЕР_2 ) та ОСОБА_8 (серії НОМЕР_3 ) судом встановлено, що батьком останніх є відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до долученої до матеріалів справи довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №25 від 11.01.2023 року, виданої старостою Цирського старостинського округу, малолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 .

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатньості заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на даний час є працездатним, належних доказів того, що не може працювати за станом здоров`я чи з інших причин, суду не надав, а тому здатний та зобов`язаний, як один із батьків, утримувати своїх малолітніх дітей та сплачувати аліменти.

Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Вказаний у позові розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копію договору про надання правничої допомоги від 11.01.2023 року та акт виконаних робіт від 12.01.2023 року.

Однак, всупереч ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не надано будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 гривень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені позивачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з відповідача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до п. 5 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01 січня 2023 року.

Керуючись ст. 4, 10, 19, 81, 274-279, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, 16.01.2023 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 .

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ