Справа № 761/1005/23
Провадження № 2-з/761/110/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Наталія Василівна, вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2023 року вищевказана заява надійшла в провадження судді Пономаренко Н.В.

Заявник звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій вказує себе як позивача, відповідачем: ОСОБА_2 та зазначає, що позовна заява буде подана про визнання недійсним правочину про відмову від права доступу і проживання, про визнання права на користування житлом та усунення перешкод у користуванні житлом - кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява мотивована тим, що 24.11.22 ОСОБА_2 надав заявнику ОСОБА_1 оригінали Свідоцтва про народження дітей та перерахував 16 000 грн. їй на картку - для забезпечення виїзду із дітьми до Румунії. Заявник зазначає, що ОСОБА_2 - це зробив під умовою відмови ОСОБА_1 від права доступу та проживання до кв. АДРЕСА_1 - з 25.11.22 по 30.11.23р., в якій вона зареєстрована та постійно проживає з 2009р. Ця квартира належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Під психологічним тиском, в умовах блекауту та під ракетними обстрілами, вона вчинила правочин у вигляді Розписки № 1 від 24.11.22р. 25.11.22р. Заявник передала ОСОБА_2 комплект ключів від квартири, про що свідчить його Розписка. Заявник вказує, що 25.11.22 р. вона з дітьми виїхала і до теперішнього часу перебуває у Румунії. 19.12.22р. через офіційну електронну пошту ОСОБА_2 повідомив, що в спірній квартирі будуть проживати його «знайомі». Прізвища та паспортні дані «знайомих» - надавати відмовився. Протягом останніх двох тижнів вона не може отримати від ОСОБА_2 відповіді - яка доля очікує на усі її особисті речі, які залишені у місці постійного та законного проживання.

Заявником зазначено, що у разі якщо до вирішення спору - вона не зможе фізично повернутися у житло у Києві та не буде мати доступу до своїх речей, а доступ до них отримають невідомі їй люди - то вона може втратити усе нажите за своє життя (і діти також) - від фотографій до медичних документів.

У зв`язку із викладеним у заяві просить забезпечити зазначений в майбутньому позов шляхом:

1.Заборони ОСОБА_2 надавати доступ стороннім особам до місця реєстрації та постійного проживання ОСОБА_1 - у кв. АДРЕСА_1 - без її письмового погодження до вирішення спору по суті.

2.Заборони ОСОБА_2 виносити речі ОСОБА_1 без її дозволу з кв. АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень ч.1 ст.150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є: заборона вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними з заявленими позивачем вимогами.

Також, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а також зазначена заява не містить належного мотивування необхідності забезпечення майбутнього позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчинення певних дій, як цього вимагає Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Натомість, заявником при зверненні до суду із даної заявою не надано відповідних беззаперечних доказів та, відповідно, не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернеться до суду. Крім цього, посилання представника заявника на існування ризиків ніяким чином не підтвердженні, оскільки не надано доказів їх існування, а лише вказано в тексті заяві, що заявник може втратити усе нажите за своє життя (і діти також), оскільки доступ до них отримають невідомі їй особи. Адже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії направлені на позбавлення заявника єдиного законного житла за адресою: АДРЕСА_2 та позбавити її усіх її особистих речей.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не було надано достатніх доказів обставин щодо можливості заподіяння шкоди його інтересам до ухвалення рішення в цій справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих інтересів у майбутньому в разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається, предметом позову майбутнього позову є визнання права на користування житлом та усунення перешкод у користуванні житлом - кв. АДРЕСА_1 .

Відтак, враховуючи предмет та підстави позову, забезпечення позову у спосіб, який просить позивач, є нічим іншим як вирішенням спору по суті, що є недопустимим в розумінні ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Відтак, враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений нею спосіб може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також не надано доказів, що відповідачем ОСОБА_2 вчиняються дії викладені у заяві позивачем, а також беручи до уваги, що визначені позивачем види заходів забезпечення позову в певній мірі кореспондується з позовними вимогами в майбутньому позові, в той час як забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Суддя: