Номер провадження: 22-ц/813/3085/23
Справа № 947/4375/21
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,
з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу адвоката Фєдосєєва Дмитра Олександровича, представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2022 року, постановлену під головуванням судді Петренко В.С., повний текст ухвали складений 22 лютого 2022 року, у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,-
в с т а н о в и в:
У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначила, що з 12.10.2017 року вона перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що базується в м. Пирятин Полтавської області, і майже увесь цей час і вона, і обидва сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з нею. Періодично до їх квартири приїжджав стягувач ОСОБА_1 , деякий час проживав з ними, при цьому, ніяких грошей він ані на дітей, ані за проживання в її квартирі, ані, навіть, на своє харчування, не надавав.
На початку грудня 2020 року її направляли в зону АТО, де вона брала участь з 04.12.2020 року по 28.07.2021 року у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, вона подзвонила стягувачу - ОСОБА_1 , який проживав в м. Одесі, і попросила його, якщо в нього є можливість, приїхати до м. Пирятин та побути з їх синами, і ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 приїхав в м. Пирятин.
При цьому, безпосередньо беручи участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, ОСОБА_2 постійно пересилала різні суми грошей особисто ОСОБА_1 на банківську карту, так і на банківську картку його матері ОСОБА_5 , яка також тимчасово проживала в цей час в її квартирі та допомагала наглядати за синами.
ОСОБА_2 зазначала, що вона практично щоденно дзвонила своєму чоловіку, розмовляла з ним щодо синів, постійно висилала гроші як сама, так і на його прохання, однак ОСОБА_1 жодного разу навіть не сказав, що ще 02.02.2021 року він подав заяву про видачу судового наказу, а 18.02.2021 року було видано судовий наказ про стягнення з неї аліментів на утримання їх дітей, яких вона і так утримувала практично на свої гроші, і більш того, платила за проживання, навчання не тільки дітей, а й самого ОСОБА_1 та його мати.
У подальшому, наприкінці серпня 2021 року після її повернення з АТО, її чоловік та його мати відразу виїхали з квартири.
Також ОСОБА_2 зазначала, що її діти увесь час проживали та проживають разом з нею, вона постійно їх утримує, навіть безпосередньо беручи участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони.
При цьому ОСОБА_1 , вже майже рік отримуючи аліменти на утримання двох синів, останні півроку їх навіть не бачив, а до того 8 місяців не тільки наглядав за їх синами виключно на її гроші, а і сам зі своєю матір`ю жили за її рахунок в її квартирі, за оренду якої вона також сплачувала.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2022 року заява ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволена.
Скасований у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий наказ № 947/4375/21, виданий Київським районним судом м. Одеси 18 лютого 2021 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2021 року та до досягнення сином - ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , потім з 24 серпня 2031 року у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 227 грн.
Відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Роз`яснено ОСОБА_1 його право на звернення до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.
Не погодившись з ухвалою суду,адвокат Фєдосєєв Д.О., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, а судовий наказ №947/4375/21, виданий Київським районним судом м. Одеси 18 лютого 2021 року залишити в силі,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції надав неправильну правову оцінку наведеним боржником обставинам та дійшов неправомірного висновку про те, що вказані обставини існували станом на дату видачі судового наказу, тобто станом на 18 лютого 2021 року та є нововиявленими у розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України, оскільки боржником був підтверджений та визнаний факт перебування дітей на утриманні стягувача станом на 18 лютого 2021 року. Також матеріали справи не містять доказів надання боржником коштів на утримання дітей та не доведено боржником факту утримання дітей станом на 18 лютого 2021 року.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Даниленко О.В., представник ОСОБА_2 зазначає, що доводи апеляційної скарги є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи, проте ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки судом були розглянуті всі факти, з якими погодився та підтвердив їх в судовому засіданні сам ОСОБА_1 , про що зазначено в оскаржуваній ухвалі.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилається на те, що доводи боржника щодо його неплатоспроможності, а також належного утримання боржником дітей у спірний період є надуманими та безпідставними.

ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_6 про призначене судове засідання на 18 січня 2023 року була сповіщена належним чином у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 24-25 т. 2).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Фєдосєєва Д.О., представника ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Київського районного суду м. Одеси від 18.02.2021 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2021 року та до досягнення сином - ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , потім з 24 серпня 2031 року у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 227 грн.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, скасовуючи у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий наказ та відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з наступного.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Частина 8 ст. 170 ЦПК України визначає, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Згідно із п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Звертаючись до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, боржник посилалася як на підставу скасування судового наказу існування істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Судом вірно встановлено, що боржник ОСОБА_2 в період з 04.12.2020 року по 28.07.2021 року безпосередньо брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2021 року.
За період перебування ОСОБА_2 , а саме з 04.12.2020 року по 28.07.2021 року у відрядженні, сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проживали разом з батьком ОСОБА_1 за адресою боржника ОСОБА_2 .
Зазначений факт підтвердив стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні.
Згідно довідки про перевірку житлових умов від 07.08.2021 року за №159, ОСОБА_2 проживає разом з синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Також судом встановлено, що з кінця липня 2021 року, тобто з часу повернення ОСОБА_2 з відрядження, сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з нею, що також не заперечувалось стягувачем ОСОБА_1 у судовому засіданні.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи у відрядженні, пересилала грошові кошти на утримання дітей, що підтверджується копіями квитанцій, які наявні у матеріалах справи, що також не заперечувалось стягувачем ОСОБА_1 у судовому засіданні.
У судовому засіданні 21.02.2022 року ОСОБА_1 пояснив, що аліменти згідно судового наказу ОСОБА_2 сплачувала у повному обсязі, заборгованість по стягненню аліментів у неї відсутня.
Пунктом 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Вищевикладені обставини, суд на законних підставах розцінив як нововиявлені, в розумінні положень ст.423 ЦПК України.
Крім того, судом було вірно встановлено, що при винесені судового наказу не розглядалася обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Пунктом 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України однією з підстав для відмови у видачі судового наказу визначено той випадок, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Таким чином, оскільки встановлено, що при видачі судового наказу від 18 лютого 2021 суду не було відомо про те, що діти проживають разом з матір`ю, з батьком вони проживали за адресою матері коли вона була у відрядженні, перебували на її утриманні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказані обставини свідчать про те, що на момент видачі судового наказу у заявника було відсутнє право грошової вимоги, за якою він звернувся до суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку прозадоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувавши судовий наказ та відмовивши у його видачі за доведеністю вимог заяви та наявністю нововиявлених обставин у відповідності до вимог чинного законодавства.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги адвоката Фєдосєєва Д.О., представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції надав неправильну правову оцінку наведеним боржником обставинам та дійшов неправомірного висновку про те, що вказані обставини існували станом на дату видачі судового наказу, тобто станом на 18 лютого 2021 року та є нововиявленими у розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України, оскільки боржником був підтверджений та визнаний факт перебування дітей на утриманні стягувача станом на 18 лютого 2021 року,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при видачі судового наказу від 18 лютого 2021 суду не було відомо про те, що діти проживають разом з матір`ю, з батьком вони проживали за адресою матері коли вона була у відрядженні, тобто діти перебували на її утриманні.

Доводи про те, що матеріали справи не містять доказів надання боржником коштів на утримання дітей та не доведено боржником факту утримання дітей станом на 18 лютого 2021 року є безпідставними та необґрунтованими, оскільки з наданих ОСОБА_1 пояснень встановлено, що аліменти згідно судового наказу ОСОБА_2 сплачувала у повному обсязі та заборгованість по стягненню аліментів у неї відсутня.
Крім того вказані доводи зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Фєдосєєва Дмитра Олександровича, представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 20 січня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра