ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1724/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 р. ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , відповідач) про поділ майна подружжя- квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (далі також - спірна квартира).

Вимоги позову мотивовані тим, що за нормами сімейного законодавства заявлена до поділу квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу, а саме: визнати за позивачем та відповідачем по 1/2 частки спірної квартири.

Ухвалою від 26.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання 07.02.2023.

02.02.2023 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 02.02.2023 суд залишив без задоволення вказану заяву з підстав технічної неможливості участі в відеокоференції поза межами приміщення суду.

07.02.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 повідомлялась про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою її місця проживання, проте поштове відправлення повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже з огляду на вжиття судом всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, та неподання нею у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

19.05.2012 ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

В період шлюбу сторони набули у власність трьох кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., зареєстровану за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 09.07.2015 № 11152/РН-К, видавник: приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт від 17.01.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 15).

Шлюб сторін розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2021 (а.с. 9).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За принципом змагальності цивільного судочинства кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина 3 статті 12, частина 1 статті 81 ЦПК України), проте жодних заперечень проти позову та доказів на спростування спільності майна відповідачем не надано,

Отже з огляду на те, що заявлена до поділу квартира була набута в період зареєстрованого шлюбу сторін, наявні підстави вважати її об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Оскільки сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, що передбачено частиною 2 цієї статті, даний спір повинен вирішуватися судом.

Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частина 4 статті 71 СК України).

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Суду не надано доказів наявності між сторонами домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, а отже слід виходити з того, що частки подружжя у праві власності на квартиру є рівними.

Позивач не погоджується на отримання грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності і просить поділити спільне сумісне майно шляхом визначення ідеальних часток кожного з подружжя у праві власності на квартиру, при цьому жодних заперечень проти позову та альтернативного порядку поділу майна відповідачка не запропонувала.

Отже на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів та вищенаведених законодавчих норм суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на результат розгляду справи, суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в загальному розмірі 4 480,03 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) право власності на частину квартири загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 33557744 від 25.01.2017 15:10:39; приватний нотаріус Паденко Тетяна Миколаївна, Київський міський нотаріальний округ, м.Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) право власності на частину квартири загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 33557744 від 25.01.2017 15:10:39; приватний нотаріус Паденко Тетяна Миколаївна, Київський міський нотаріальний округ, м.Київ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 4 480,03 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: