Справа № 344/697/23
Провадження № 2/344/1198/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

21 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

представника позивача- адвоката Баландіної Ю.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

16.01.2023 позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить : стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в сумі 139 912 грн.; моральну шкоду в сумі 50 000 грн., та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову заявлено, що 27.06.2022 мала місце дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано -Франківської області від 29.11.2022 відносно ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Внаслідок ДТП, транспортний засіб позивача Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, внаслідок завданих йому ушкоджень за участю автомобіля Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Відповідач спочатку погоджувався на відшкодування, а згодом почав уникати спілкування.

Згідно висновку судового експерта Івано-Франківського науково-дослідного криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/109-22/12259-АВ від 22.12.2022, вартість матеріального збитку, завданому його транспортному засобу - Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкоджень, станом на 27.06.2022 становила - 245 740 грн.

Моторним ( транспортним) страховим бюро України 28.12.2022 згідно наказу №3/13104 від 27.12.2022 йому виплачено грошові кошти, які він отримав за мінусом комісії 129 950 грн.

Таким чином різниця між завданою шкодою та страховим відшкодуванням становить 115 790 грн.

Окрім того, за виготовлення висновку експерта, ним понесені витрати в сумі 3 172 грн.

Разом з тим, внаслідок ДТП, він отримав легкі тілесні ушкодження та звертався до КНП « Обласна клінічна лікарня Івано- Франківської обласної ради», вподальшому лікувався дома. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 30.06.2022, йому діагностовано поверхневі травми шиї, розтягнення зв`язок шийного відділу хребта, а враховуючи сильні головні болі після ДТП, йому було рекомендовано проведення КП-дослідження головного мозку, дослідження складає -950 грн.

Витрати на правничу допомогу складають 20 000 грн.

Діями відповідача пошкодженого транспортний засіб позивача, порушено його нормальні життєві зв`язки, оскільки він не має можливості користуватися власним транспортним засобом. Таким чином порушено встановлений ритм його життя на довгий період часу, він був позбавлений можливості працювати, адже виконувати свої функціональні обов`язки він взмозі лише при наявності транспортного засобу, адже перебував на лікуванні та має болісні відчуття від спричинених тілесних ушкоджень до сьогоднішнього дня.

Разом з тим, він неодноразово був змушений звертатися до ОСОБА_2 з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку, однак постійні відмови, призводили до стресу і роздратування. Внаслідок пошкодженого майна та самого факту ДТП, у позивача виникла роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля, а також необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів.

Відтак, вважає адекватною сумою моральної шкоди є 50 000 грн.

19.01.2023 провадження у справі відкрито.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, що викладені письмово. Просила позов задоволити, ухваливши заочне рішення.

Відповідач повторно неодноразово у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи на останню відому адресу за місцем реєстрації, так і через оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29листопада 2022 року у справі №344/10145/22, 27 червня 2022 року о 17 год. 20 хв. водій ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську, по вул. Коновальця, 229, керуючи транспортним засобом марки «Renault Laguna» д.н.з НОМЕР_2 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, повертаючи ліворуч на вул. Рильського, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по рівнозначній дорозі прямо в зустрічному напрямку та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.п.2.3 б)., 16.13. ПДР України. При ДТП водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали легкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби механічні ушкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вказаною постановою провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - закрито на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП , у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набрала законної сили 10.11.2022 ( а.с. 13-14).

Згідно з висновком експерта, що наданий експертно-криміналістичним центром МВС України від 22.12.2022 №СЕ-19/109-22/12259-АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику на дослідження автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2012 року виготовлення, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 27.06.2022 становила 245 740 грн. ( а.с. 16-47).

Судом встановлено, що на дату вчинення даної пригоди, відповідач не мав чинного Договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також ним не була відшкодована заподіяна ним шкода потерпілій особі.

Відповідно до листа Моторно ( транспортного) страхового бюро України, повідомлено позивача про прийняте рішення у справі №84908, а саме розглянуто заяву щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яка мала місце 27.06.2022 о 17 год. 10 хв., за участю транспортного засобу марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Прийнято рішення про відшкодування шкоди в розмірі 130 000 грн. ( а.с. 48).

28.12.2022 позивачу зараховано 129 950 грн., комісія -50 грн. по справі №84908 ( а.с. 49).

Отже, різниця між сумою відновлювального ремонту і страховою виплатою складає 115 790 грн.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У той же час, слід зазначити, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Положенням статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України надано визначення збитків, у тому числі, як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з висновком до якого дійшов Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №755/29950/14, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41, п.п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, позивач, отримавши від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, одержаною ним від страховика.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2018 року по справі № 477/2154/16-ц (61-19561св18).

Відтак, суд дійшов про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми в розмірі 115 790 грн, яка становить різницю між сумою відновлювального ремонту -і страховою виплатою МТСБУ.

Разом з тим, ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Моральна шкода полягає у :1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи ( ч.2 ст. 23 ЦПК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо: шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

За даних обставин, суд вважає доведеним та встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачу, внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху. Моральна шкода позивача полягає у: душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього; у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна; отриманих ушкоджень, що стверджується медичною документацією.

Суд виходить із того, що сам по собі факт ДТП є психотравмуючою подією для людини, безумовних моральних страждань зазнає людина і при неможливості вести звичний спосіб життя. У цьому випадку, судом приймається до уваги, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, змінився звичайний образ життя позивача, він зазнав значних душевних страждань.

Встановивши, що позивачу протиправними винними діями відповідача була заподіяна моральна шкода, виходячи з принципу розумності та справедливості, керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення позивачем моральна шкода в розмірі 7 000 гривень є розумною та справедливою.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий збір в розмірі 1990 гривень покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Що стосується вимог про відшкодування витрат за проведення експертизи в розмірі 3172 грн.( а.с.46-47)

Відповідно до положень ЦПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення ст.139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи ( ч.1 ст. 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (ч.1 ст. 48 ЦПК України).

Таким чином ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, відсутні підстави для відшкодування останній витрат на підготовку експертного висновку в порядку розподілу судових витрат.

Здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в позапроцесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду, зокрема від 16 грудня 2020 року у справі №824/647/19-а., від 20 липня 2022 року у справі № 524/710/21.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 141, 206, 259, 263-265, 268, 279, 280-285 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 139 912 ( сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень та 7 ( сім) тисяч моральної шкоди.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 990 ( одну тисячу дев`ятсот дев`яносто ) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача : адвокат Баландіна Юлія Юріївна, адреса : АДРЕСА_2 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП: невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Повне рішення складено 27.03.2023.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.