ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2920/23 Справа № 175/1187/22 Суддя у 1-й інстанції - Заборський В.О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової - Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (суддя першої інстанції Заборський В.О.) , -

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпровської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка винесена 28.08.2020 року Дніпровською районною державною нотаріальною конторою в межах спадкової справи № 156/2019, відкритої після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В., реєстровий № 1-730, на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 88 років померла її матір ОСОБА_4 , якою 22.10.2014 року було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г., реєстровий №2-939, згідно якого все належне їй майно вона заповіла ОСОБА_1

22.03.2019 року позивач звернулася до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 та видачу свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 108/2019.

23.04.2019 року до державного нотаріуса звернувся ОСОБА_2 із заявою про прийняття обов`язкової долі та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 ..

Крім того, 24.04.2019 року ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та видачу свідоцтва про право на спадщину. На підставі даної заяви нотаріус відкрила спадкову справу № 156/2019 після смерті ОСОБА_3 , але своєю постановою від 25.04.2019 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку та відсутності правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Отримавши відмову, ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтувавши його тим, що після смерті батька він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, так як мав спільну домовленість із сестрою ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_4 , згідно якої спадкове майно приймає матір, яка проживала разом з батьком та фактично прийняла спадщину.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку було відмовлено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2019 року, яке було скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2020 року, та позов ОСОБА_2 задоволено, визначено йому додатковий строк для прийняття спадщини. Постановою Верховного Суду від 19.05.2021 року скасовано постанову Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2020 року та залишено в силі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2020 року.

Однак, після набрання чинності постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2020 року, ОСОБА_2 повторно звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 28.08.2020 року за результатами розгляду заяви, нотаріусом винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка обґрунтована відсутністю оригіналів документів, що підтверджують право власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Не дивлячись на те, що постанова Верховного Суду фактично скасувала право ОСОБА_2 на отримання спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , він всупереч нормам чинного законодавства звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 , до якого долучив постанову нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 28.08.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій відсутнє посилання на пропущений строк спадкоємцем для прийняття спадщини.

У зв`язку з наведеними обставинами, представник позивача 31.12.2021 року звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з адвокатським запитом у наданні інформації щодо оспорюваної постанови. В запиті також зазначено, що постанова була підставою для відкриття провадження у цивільній справі, але після скасування постанови Дніпровського апеляційного суду існує додаткова підстава для відмови ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальних дій, а саме - пропуск строку на прийняття спадщини, а тому не скасована постанова нотаріуса від 28.08.2020 року у спадковій справі № 156/2019 не відповідає дійсності та несе загрозу майновим правам ОСОБА_1 ..

Листом від 14.01.2022 року за вих. № 25/01-16 завідуюча Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. відмовила у наданні інформації в повному обсязі, посилаючись на те, шо запитувані дані може отримати лише спадкоємець.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що належним способом захисту її майнових прав є скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної Дніпровською районною державною нотаріальною конторою 28.08.2020 року за заявою ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції не дано належної правової оцінки тому, що у відповідача ОСОБА_2 на підставі постанови Верховного Суду від 19 травня 2021 року відсутні законні підстави для визнання права власності за заповітом на спірне майно. При цьому нотаріусом в оскаржуваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії не зазначено, що підставою для відмови є не тільки відсутність правоустановчих документів у спадкоємця, а і пропуск ним строку на звернення із відповідною заявою, що, на думку позивача, є підставою для скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2020 року, винесеної в межах спадкової справи № 156/2019.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2023 року цивільна справа витребувана з суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційної скарги сторони отримали 23 січня 2023 року електронною поштою (а.с.217).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року справу призначено до розгляду (а.с.218).

Судові повістки сторони отримали електронною поштою 15 лютого 2023 року (а.с.220).

В судове засідання апеляційного суду 01 березня 2023 року позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 220).

В судове засідання апеляційного суду 01 березня 2023 року представник відповідача - Дніпровської районної державної нотаріальної контори не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 220).

В судове засідання апеляційного суду 01 березня 2023 року співвідповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 220).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 у віці 74 років.

Згідно заповіту, посвідченого 10.04.2022 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. (реєстровий №1-730), ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в рівних частинах кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 у віці 88 років.

Все своє майно, згідно заповіту, посвідченого 22.10.2014 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. (реєстровий № 2-939), ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1

22.03.2019 року, в межах визначеного законом шестимісячного строку, ОСОБА_1 звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 та видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої державним нотаріусом відкрито спадкову справу № 108/2019.

23.04.2019 року, в межах визначеного законом шестимісячного строку, до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття обов`язкової долі звернувся ОСОБА_2 та просив видати свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову долю в спадщині після смерті матері ОСОБА_4 , в порядку ст. 1241 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

24.04.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видачу свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого державним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 156/2019.

Однак, відкривши спадкову справу державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. постановою від 24.04.2019 року відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , обґрунтувавши своє рішення двома підставами: 1) пропуском строку для прийняття спадщини; 2) відсутністю документів на спадкове майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у задоволенні якого було відмовлено рішенням суду від 13.04.2020 року.

В подальшому, Дніпровський апеляційний суд постановою від 01.07.2020 року задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасував рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2020 року та визначив ОСОБА_2 додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В., розглянувши 28.08.2020 року подану ОСОБА_2 заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахування постанови Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2020 року, відмовила останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, обґрунтувавши її лише відсутністю у спадкоємця оригіналів документів, що підтверджують право власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Постановою Верховного Суду від 19.05.2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2020 року скасовано, залишено в силі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2020 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у встановленні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим останній, відповідно до положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у своєму позові позивачка не просить визнати Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної Дніпровською районною державною нотаріальною конторою 28.08.2020 року в межах спадкової справи № 156/2019, як помилково винесену чи незаконною на момент винесення або тощо, а просить скасувати зазначену Постанову на момент винесення Постанови Верховним Судом від 19.05.2021 року у справі № 175/2328/19 з тих причин, що співвідповідач використовуючи зазначену Постанову про відмову ініціював відкриття судової справи № 175/3111/20, в межах якоє намагається отримати спадкове майно, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики.

Стаття 34 Закону України «Про нотаріат» містить перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, в тому числі видають свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається із статті 49 вказаного вище Закону

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;

8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників.

Внесення до Єдиного реєстру боржників державного або комунального підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Тобто з зазначеного вбачається, що підставами для скасування нотаріальної дії є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури її здійснення.

Як встановлено вище, державний нотаріус Кобрусєва Л.В. оскаржуваною постановою від 28.08.2020 року відмовила співвідповідачу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок та земельну ділянку.

Оскаржувана постанова державного нотаріуса Кобрусєвої Л.В. є обґрунтованою, зважаючи на те, що на час звернення ОСОБА_2 до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , була чинною постанова Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2020 року, якою відповідачу ОСОБА_2 було визначено додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Позивач звернулася до суду з даним позовом про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2020 року, стверджуючи, що оскаржувана постанова, в якій не зазначено про пропуск ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , несе загрозу її майновим правам, оскільки дана постанова була підставою для відкриття судом провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із частини 6 вказаної вище статті, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Дніпровський апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, під час розгляду судом справи про визнання права власності в порядку спадкування, є лише доказом того, що у спадкоємця відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а не підставою для задоволення такого позову. Оспорювана постанова державного нотаріуса Кобрусєвої Л.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом жодним чином не порушує права ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процессуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст постанови складений 06 березня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна