Справа № 141/522/22
Провадження № 22-ц/801/216/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 рокуСправа № 141/522/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінниць-

кої області про визнання права власності на спадкове майно, витребування

майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року про повернення позовної заяви, постановлену у приміщенні суду у смт Оратові Вінницької області за головування судді Климчука С. В.,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся в Оратівський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді Оратівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року позовна заява повернута ОСОБА_1 на підставі пункту другу частини четвертої статті 185 ЦПК України у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись із такою ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить поновити йому пропущений з поважної при-чини строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду. Скаржник вважає ухвалу суду від 14 листо-пада 2022 року незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесу-ального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у позовній заяві об`єднані дві пов'-язані між собою позовні вимоги, які підлягають розгляду за правилами цивільного судочин-ства. Так вимога про визнання права власності на спадкове майно є основною, а витребу-вання майна - похідною. На переконання ОСОБА_1 саме такий обраний ним спосіб захисту його порушених прав буде ефективним та у разі задоволення позовних вимог призве-де до належного захисту його майнового інтересу, спадкових прав на майно. Посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц, скаржник вважає, що безпідставне повернення йому позовної заяви з мотивів надмірного формалізму у трактуванні процесуального законодавства є неправомір-ним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд, що перед-бачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року на задоволення кло-потання, викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 поновлений строк на апеля-ційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 14 листопада 2022 року.

Наданим цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухвалою апеляцій-ного суду від 22 грудня 2022 року, на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися, їхні відзиви до суду не надходили.

Колегія суддів апеляційного суду, переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповідно до норм статті 258 ЦПК України є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, аналізуючи пред-мет та підставу заявлених ним позовних вимог, виходив із того, що питання про визнання права власності позивача на спадкове майно не вирішене, тому одночасне звернення із вимо-гою про витребування майна з чужого незаконного володіння є передчасним. Відтак, урахо-вуючи, що позивачем при зверненні до суду порушені правила об`єднання позовних вимог, суд вважав необхідним повернути позовну заяву позивачу на підставі пункту другого части-ни четвертої статті 185 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується певною мірою з доводами скаржника щодо відсутності правових підстав у суду першої інстанції для повернення його позовної заяви, визнає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 14 листопада 2022 року такою, що не у повній мірі відповідає вимогам ЦПК України та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справед-ливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефектив-ного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими ін-шими міркуваннями у судовому процесі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свобо-ди та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтере-си у спосіб, визначений законом або договором ( частина перша статті 5 ЦПК України ). Ана-ліз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захища-ти свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Водночас потрібно ураховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки во-но є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи у правовідносинах.

Статтею 50 ЦПК України установлено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє у цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів ( процесуальна співучасть ) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли порушені правила об`єднання позовних вимог ( крім випадків, у яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу ).

Відповідно до частин першої та другої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або пода-ними доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги ( основної вимоги ). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різ-них відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який од-ночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або від-сутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення цивільного спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'-язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднаними можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними ви-могами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача ( чи відповідачів ), або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорід-ними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водно-час пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

У розумінні положень частини першої статті 188 ЦПК України порушення правил об'-єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвід-носяться між собою як основна та похідна. Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 188 ЦПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені у частинах четвер-тій, п`ятій вказаної статті.

Разом із тим, у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою вико-нання завдання цивільного судочинства не має обов`язку повернути позовну заяву, а за кло-потанням учасника справи або за власної ініціативи, надавши доступ до суду та відкривши провадження у справі, має можливість самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини шостої статті 188 ЦПК України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.

Як наслідок, ухвала суду про повернення позовної заяви з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог, не може вважатися законною та обґрунтованою.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 182/1919/22.

Отже матеріали цієї цивільної справи свідчать про те, що суд першої інстанції дещо формально підійшов до упорядкованого процесуального провадження у справі, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, через що позивач дійсно позбавлений права на справедливий судовий розгляд, на доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на роз-гляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що її справа буде розгля-нута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вка-зані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуд-дя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Європейського суду з прав людини природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оска-ржувана ухвала суду першої інстанції постановлена місцевим судом без чіткого дотримання норм процесуального права, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задово-ленню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направ-лення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм проце-суального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 379, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеля-ційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Оратівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року про повернення позовної заяви скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Оратівської селищ-ної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна з чужого незаконного володіння направити в суд першої інс-танції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона мо-же бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський