ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/7082/21
Провадження № 2/210/79/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 січня 2023 року
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скотар Р.Є., секретаря судового засідання Хмельницької Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна про визнання права особистої приватної власності на квартиру в порядку спадкування, -
Короткий зміст позовної заяви
Позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (попереднє прізвище ОСОБА_2 ). Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 30.11.1996 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1-3445 та посвідчено завідуючою третьої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 . 17 листопада 2021 року позивач звернулася із заявою до Приватного нотаріуса криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О., однак постановою від 17.11.2021 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини того, що вказана квартира набувалась ОСОБА_3 у спільну сумісну власність у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , а тому нотаріусу неможливо встановити склад спадкового майна. ОСОБА_2 за отриманням свідоцтва про право на спадщину у встановлений законом шестимісячний строк не звертався та його місцезнаходження не відомо. Спадщину за померлою матір`ю не прийняв та на момент смерті матері за однією адресою з нею не проживав.
Після спливу шести місяців позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на що отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вважає, що має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя матері позивача ОСОБА_3 , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.
Тому, просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право особистої приватної власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Аргументи учасників справи
Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Від отримання поштової кореспонденції відмовилась.
Представник Виконавчого комітету Криворізької міської ради в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна в судовому засіданні присутня не була, на виконання ухвали суду від 09 лютого 2022 року надала належним чином завірену копію спадкової справи № 21/2021, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1 , батьками вказано: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2003 року (а.с.20).
30 листопада 1996 року ОСОБА_5 придбала двокімнатну квартиру загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу, який зареєстрований в реєстрі за № 1-3445 та посвідчено завідуючою третьої криворізької державної нотаріальної контори Рукавіциною Н.В. (а.с.13).
Також, судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 05 червня 2000 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11 серпня 2003 року (а.с.18).
Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені по батькові серії НОМЕР_3 від 05 травня 2003 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 змінила прізвище, ім`я та по батькові на « ОСОБА_1 » (а.с.17).
Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені по батькові серії НОМЕР_4 від 11 серпня 2003 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.16).
Встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво серії НОМЕР_5 та зроблено відповідний актовий запис №473 (а.с.11).
ОСОБА_3 доводиться матір`ю позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 серпня 2003 року, серія НОМЕР_6 , про що в книзі записів актів цивільного стану про народження зроблено актовий запис №411 (а.с.20).
За відомостями, що містяться в паспорті громадянина України ОСОБА_1 , на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 залишився заповіт, який посвідчений 11 січня 2018 року приватним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Стюрко О.О. та зареєстровано в реєстрі №41, який було вголос прочитано та особисто підписано (а.с.110).
Позивачем ОСОБА_1 , 26 квітня 2021 року подано до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О заяву про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 21/2021 - у нотаріуса, № у Спадковому реєстрі 67565464, відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64508029 від 26.04.2021 року (а.с.103, 119).
17 листопада 2021 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 на 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на нерухоме майно зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 03.03.2009 року в книзі № 7П-374, номер запису 3354 (а.с.127).
Згідно листа КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 298/02-14 від 23 жовтня 2021 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно (який діяв до 2013 року) інформація про об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с.12).
Крім того, 17 листопада 2021 року подано до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О заяву про прийняття спадщини за законом (а.с.109-110).
Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О. 17 листопада 2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі статті 49 Закону України «Про нотаріат». Постанова мотивована тим, що не можливо встановити склад спадкового майна, оскільки квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 набувалася померлою в спільну сумісну власність в зареєстрованому шлюбі, за отриманням свідоцтва про право власності у встановлений законом шестимісячний строк другий з подружжя не звертався, місцезнаходження ОСОБА_2 не відомо (а.с.15).
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.
На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
За правилами частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).
Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 залишився заповіт, який посвідчений 11 січня 2018 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. та зареєстровано в реєстрі № 41. Згідно заповіту заповідач заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належатимуть на час посвідчення заповіту ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 17.11.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом та законом, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 21/2021 - у нотаріуса, № у Спадковому реєстрі 67565464, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно матеріалів спадкової справи із заявою прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулася лише позивач ОСОБА_1 , яка є донькою спадкодавця ОСОБА_3 .
Відповідно до копії паспорту, позивач ОСОБА_1 була зареєстрована у вказаній квартирі за адресою АДРЕСА_1 , на час смерті її матері ОСОБА_3 та на теперішній час.
Відповідач, ОСОБА_2 , згідно матеріалів справи на день смерті спадкодавця не проживав та не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України не прийняв.
ОСОБА_2 не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України) протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини. ОСОБА_2 не подав заяв про відмову від прийняття спадщини.
Оскільки право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, другий спадкоємець за законом - відповідач ОСОБА_2 вважається таким, що не прийняв спадщину, а його частка у спадщині перейшла спадкоємцям за законом в силу частини 2 статті 1223 ЦК України.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
З матеріалів справи встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом та заповітом, який прийняв спадщину відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України та частини 1 статті 1269 ЦК України є донька спадкодавця - позивач ОСОБА_1 .
Суд враховує, що акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками, а саме односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців. Риса універсальності прийняття спадщини стосується не лише прийняття спадщини за однією підставою - за заповітом або за законом, але також поширюється і на випадки закликання спадкоємця до спадкування одночасно і за заповітом, і за законом (в тому числі в порядку спадкової трансмісії). Якщо спадкоємець здійснює волевиявлення щодо прийняття спадкового майна, залишеного на його користь за заповітом, це означає, що до нього автоматично переходить також спадщина за законом. Для придбання права на таку спадщину він не повинен її приймати яким-небудь особливим актом.
Таким чином ОСОБА_1 має право на спадщину і за заповітом і за законом, як рідна донька спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також слід зазначити, що приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. 17 листопада 2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі статті 49 Закону України «Про нотаріат». Постанова мотивована тим, що вказана квартира набувалась ОСОБА_3 у спільну сумісну власність у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , а тому нотаріусу неможливо встановити склад спадкового майна. ОСОБА_2 за отриманням свідоцтва про право на спадщину у встановлений законом шестимісячний строк не звертався та його місцезнаходження не відомо. Спадщину за померлою матір`ю не прийняв та на момент смерті матері за однією адресою з нею не проживав.
Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.
Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом є позивач ОСОБА_1 . Зокрема, непрацездатних спадкоємців за законом, а саме: малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, непрацездатних вдови ( вдівця) та непрацездатних батьків судом не встановлено. Зокрема, той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї.
Абзацом 2 пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 регламентовано, що у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.
Відповідно до статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені в частині третій статті 368 Цивільного кодексу України та в частинах першій і другій статті 60 Сімейного кодексу України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
З наведеного випливає, що приписами статті 60 СК України закріплюється презумпція спільної сумісної власності подружжя, підставами набуття якої є юридично визначений факт шлюбних відносин.
Спірна квартира була придбана матір`ю позивача та ОСОБА_2 у період офіційного шлюбу, з метою спільного проживання сім`ї.
Отже, спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, матері позивача та ОСОБА_2 .
За правилами частин перших статей 68 і 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Статтею 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна котре є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Враховуючи вищевикладені обставини справи та встановивши що двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана матір`ю позивача та ОСОБА_2 під час сумісного шлюбу, суд відповідно до СК України приходить до висновку, що спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є частка спірної квартири, що складає 1/ 2 частину.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки дане нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця, що на момент смерті належало їй на праві власності, а тому встановивши факт належності спадкодавцю на праві власності спірної нерухомості, ураховуючи неприйняття спадщини другого із спадкоємців за законом, суд вважає за можливе визнати за позивачем як спадкоємцем першої черги за законом та заповітом право власності на частину двокімнатної квартири у порядку спадкування після смерті її матері.
Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та за Позивачем має бути визнано право власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 44,30 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Щодо судових витрат
Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 335, 376, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1266, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 1-13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна про визнання права особистої приватної власності на квартиру в порядку спадкування задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 , право власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 44,30 кв.м, житловою площею 27,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 , сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16 січня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 ( АДРЕСА_3 );

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (остання відома адреса: АДРЕСА_4 );

- третя особа: Виконавчий комітет криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, пл. Молодіжна, 1);

- третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна (50065, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 12/62).

Суддя: Р. Є. Скотар