Справа № 606/2041/22 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2023 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд

Тернопільської області у складі:

головуючого Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь додаткових витрат, понесених на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 18855 грн. 50 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 04.03.2019 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка ОСОБА_3 хворіє та їй встановлений діагноз перинатальне ураження ЦНС змішаного ґенезу, після дворічного віку спостерігався регрес навиків, медичний діагноз РАС. На підставі Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2018 року (справа №606/2300/18) стягнено з ОСОБА_2 в мою користь, аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків та не утримує дитини фінансово у достатній мірі, аліменти не покривають усіх витрат на дитину, а у додаткових витратах батько не бере участі та їх не визнає. Усі витрати на дитину несе позивачка та її теперішній чоловік. Вважає, що коштів є недостатньо для забезпечення нормального життя та розвитку доньки, адже вона знаходиться вдома та доглядає за дітьми, так як у другому шлюбі у неї народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04 грудня 2020 року, та працевлаштуватися немає змоги, через що звертається до суду із даною заявою.

Позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не представили.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому виконавчим комітетом Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 20 лютого 2015 року шлюбі з ОСОБА_2 , актовий запис № 6, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 11 квітня 2018 року.

У даному шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 11 квітня 2018 року.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2018 року (справа №606/2300/18) стягнено з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2019 року (справа №606/2777/18) шлюб між ОСОБА_2 та - ОСОБА_5 розірвано.

Згідно свідоцтва про шлюб від 07 серпня 2020 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

У вказаному шлюбі народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_9 із донькою ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_6 , проживає по місцю реєстрації АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою вих.№75 від 23 травня 2022 року видана виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області.

Як вбачається з позовної заяви, що позивачка затрачає значні кошти на лікування доньки а саме на розвиток мовлення дитини. Після розірвання шлюбу відповідач жодним чином не був зацікавлений у тому, щоб побачити доньку. Не цікавився її розвитком та здоров`ям, жодного разу не відвідував у дитячому садочку та не спілкувався із вихователями про її розвиток. Участь у вихованні та додаткових витратах, після народження доньки, ніколи не брав. Після розлучення відповідач не те, що відмовився добровільно приймати участь у забезпеченні фінансування та утриманні дитини, він рекомендував їй будь-які фінансові питання щодо дитини вирішувати через суд, що і змусило позивачку знову звертатися із позовом до суду.

13.04.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини.

У справі № 606/719/18 ухвалою Теребовлянського районного суду від 16.04.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини.

У в матеріалах вказаної справи знаходиться висновок генотипоскопічного дослідження від 03.08.2018 року № 18460, у якому вказано, що біологічне батьківство учасника « ОСОБА_11 », ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно учасника « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках проведеного дослідження, не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючи ознак неродинних осіб, складає 99,999997%. У вказаному висновку помилково вказано ім`я ОСОБА_2 - « ОСОБА_11 » замість « ОСОБА_2 ».

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 04.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини - залишено без розгляду, на підставі заяви представник позивача про залишення позову без розгляду.

Як вбачається із медичної карти амбулаторного хворого від 28.11.2017 року, виданої Тернопільською обласною дитячою клінічною лікарнею, Рачинській Миланії встановлено діагноз: типова затримка стато кінетичного розвитку, вказаний діагноз також підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 01.02.2019 року.

01 липня 2021 року неврологом в ТОВ Медичний центр фізичної терапії та медицини болю інново видано консультативний висновок щодо ОСОБА_3 та встановлено розлади аутистичного спектру. Консультація дитячого невролога становила 600 грн. За рекомендацією лікаря невролога ОСОБА_3 пройшла МРТ головного мозку у Центрі медичних інновацій.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №5071 від 21 липня 2021 року, яку видано Центром медичних інновацій позивачкою ОСОБА_1 оплачено послугу МРТ головного мозку на суму 3511 гривень.

04 жовтня 2021 року дитина проходила огляд в Інклюзивно ресурсному центрі Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області та надано висновок про комплексну психолого педагогічну оцінку розвитку дитини від 04 жовтня 2021 р. №67 (ІРЦ-85304/2021/284500) рекомендовано проводити заняття з практичним психологом 2 рази на тиждень, з вчителем логопедом 2 рази на тиждень та додаткові заняття 1 раз на тиждень.

Фізичною особою -підприємець ОСОБА_12 видано довідку від 01 вересня 2022 року, про те що ОСОБА_3 з 10 грудня 2021 року на постійній основі 4 рази на тиждень відвідує заняття з розвитку мовлення. Станом на 01.09.2022 року ОСОБА_13 відвідала 112 занять. Вартість одного заняття 300 гривень. Заняття оплачувала мама дитини ОСОБА_1 . Станом на час надання довідки оплачено занять на загальну суму 33600 гривень. Заняття проводяться по сьогодні та будуть проводитися й надалі.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із статтею 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз ст. 185 СК України свідчить про те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком, в даному випадку, батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Як встановлено судом, дочка сторін є дитиною хворою з діагнозом типова затримка стато кінетичного розвитку та потребує проходження періодичного медичного спостереження, лікування та реабілітації, у зв`язку із чим позивачкою, з якою проживає дитина, понесено додаткові витрати на лікування, загальна вартість яких, крім придбання ліків, складає 37711 грн.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 50% понесених нею додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 2017 року народження.

З цих підстав, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення із відповідача додаткових витрат понесених на утримання неповнолітнього дочку ОСОБА_3 2017 року народження, підлягають до часткового задоволення у сумі 18855 грн. 50 коп., що становить половину вартості фактично понесених позивачем витрат на утримання дитини.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь судові витрати, понесені нею, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Згідно договору про надання правової допомоги від 30.08.2022 адвокат Худа І.Р. надавала правову допомогу ОСОБА_1 .

Згідно акту № 1 про надання правничої допомоги від 10.11.2022 року правнича допомога надана станом на 10.11.2022 року не у повному обсязі. Претензій відносно наданої правничої допомоги згідно п. 1-4 клієнт не має. Розмір гонорару становить 5000 грн., яку буде оплачено після розгляду справи в межах дії договору.

Згідно акту № 2 про надання правничої допомоги від 27.02.2023 року правнича допомога надана станом на 27.02.2023 року у повному обсязі. Претензій відносно наданої правничої допомоги згідно п. 1-3 клієнт не має. Розмір гонорару становить 5000 грн., яку буде оплачено після розгляду справи в межах дії договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати в доход держави підлягають стягненню з відповідача.

На підставі наведеного,керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ст.ст. 141, 180, 185 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої АДРЕСА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 18855 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої АДРЕСА_1 судові витрати, понесені позивачем, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В. МАЛЯРЧУК