Справа № 183/1136/20
№ 2/183/209/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації частини вартості спільного майна подружжя,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію частини вартості автомобіля BMW, легковий седан-В, 2006 року випуску в розмірі 161 598,27 грн.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що в період з 05.10.2013 року до вересня 2019 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та проживаючи однією сім`єю, за спільні сумісні кошти, вони придбали автомобіль марки BMW 320, легковий седан-В, 2006 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який після припинення шлюбних відносин знаходиться в користуванні відповідача.

Враховуючи, що фактично спірний автомобіль який є спільним майном подружжя, знаходиться в користуванні та повному розпорядженні відповідача, позивач наполягає на своєму праві на компенсацію частини дійсної ринкової вартості зазначеного автомобіля /а.с.104-105/.

Не погодившись із доводами позовних вимог, ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, який мотивовано наступним.

Автомобіль BMW 320, легковий седан-В, 2006 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , був придбаний в період шлюбу в серпні 2019 року в Литві за 3700 євро.

Проте, посилання позивача, що автомобіль придбаний на спільні сумісні кошти не відповідає дійсності, оскільки для придбання автомобіля, відповідачем особисто було отримано в борг грошові кошти, що підтверджується розписками позикодавців.

10.02.2019 року зазначений автомобіль було продано задля виконання зобов`язань по поверненню боргів.

Таким чином, відповідач вважає, що майно (автомобіль) хоча й придбано у період шлюбу, але за особисті кошти останнього, а отже не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю відповідача.

У зв`язку із вищевикладеним, просить відмовити у задоволенні позову про визнання майна спільною сумісною власністю та стягнення грошової компенсації частини вартості автомобіля, в повному обсязі /а.с.44-46/.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року відкрито провадження у цивільній справі /а.с.29/.

Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року клопотання представника позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено. Цією ж ухвалою провадження по справі зупинено до проведення експертизи /а.с.68-69/.

Ухвалою суду від 21 січня 2021 року поновлено провадження у цивільній справі /а.с.83/.

Ухвалою суду від 27 січня 2021 року клопотання представника позивача про призначення судової авто товарознавчої експертизи задоволено. Провадження по справі зупинено до проведення експертизи /а.с.87-88/.

Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року поновлено провадження у цивільній справі /а.с.99/.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали пояснення про те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, був придбаний за спільні кошти в період зареєстрованого шлюбу, відповідач незаконно відчужив автомобіль, без згоди дружини. При цьому представник позивача звернула увагу на те, що її довірителем було вжито всіх заходів для встановлення ринкової вартості проданого автомобіля на момент розгляду справи в суді, тому вона наполягла на стягненні грошової компенсації частини вартості проданого автомобіля на момент розгляду справи в суді.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала із підстав зазначених у відзиві, просила відмовити у його задоволенні.

Свідки відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 надали суду показання про те, що вони надавали ОСОБА_2 грошові кошти в борг для придбання спірного автомобіля, кошти всім кредиторам було повернуто після продажу означеного автомобіля ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши підстави позову, а також дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 було присвоєне прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 /а.с.12/.

Також судом встановлено, що в період зареєстрованого шлюбу між сторонами, а саме в серпні 2019 року, ОСОБА_2 придбав автомобіль марки BMW 320, легковий седан-В, 2006 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_1 .

Правовідносини щодо поділу зазначеного майна регулюються наступними нормами закону.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року № 6-486цс16.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

У даному випадку, судом встановлено, що майно, а саме автомобіль BMW 320, легковий седан-В, 2006 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , був придбаний відповідачем в період зареєстрованого шлюбу (а.с. 97-52).

Отже, оскільки спірний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, належних та допустимих доказів про відчуження автомобіля суду не надано, однак матеріали справи місять довіреність ОСОБА_2 , якою він уповноважує певних осіб розпоряджатися від свого імені спірним транспортним засобом, в тому числі з правом продажу.

Письмової згоди позивача на відчуження транспортного засобу матеріали справи не містять, автомобіль, в силу закону являється неподільним майном, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію вартості спірного автомобіля.

Визначаючи розмір грошової компенсації у розмірі вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю, з урахуванням вимог меж заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) визначається, виходячи з вартості транспортного засобу на момент розгляду справи в суді, а саме із висновку судового експерта МВС України Дніпропетровського науково дослідницького експертно-криміналістичного центру.

Згідно висновку експерта №19/104-10/2/10321 від 22.03.2021 року, середня ринкова вартість легкового автомобіля BMW 320, легковий седан-В, 2006 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 на момент проведення експертизи (22.03.2021 року) складає 323 196,54 грн /а.с.94-96/.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись наведеними нормами матеріального та процесуального права та оскільки автомобіль придбано у період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, ОСОБА_1 має право на відшкодування їй 1/2 частки його вартості, що відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 444/848/16-ц.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації спільного майна подружжя, що становить частину вартості придбаного у період зареєстрованого шлюбу автомобіля BMW 320, легковий седан-В, 2006 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 161 598,27 грн. (згідно висновку експерта №19/104-10/2/10321 від 22.03.2021 року, виготовленого на виконання ухвали суду від 27.01.2021 року, відповідно до якої експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за подання завідомо неправдивого висновку).

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1615,98 грн., витрат на проведення судового товарознавчого дослідження у розмірі 84, 82 грн.

Керуючись ст.ст. 2-5, 7, 10-13, 76-82, 89, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації частини вартості спільного майна подружжя, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову компенсацію частини вартості спільного майна подружжя - автомобіля марки BMW 320, номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 161598, 27 грн. (сто шістдесят одна тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень, 27 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1615 гривень 98 копійок (одна тисяча шістсот п`ятнадцять гривень, 98 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , за реєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Сорока О.В