Справа №191/3680/21
Провадження № 2/191/1148/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження, в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому вказала, що 13 вересня 2019 року, близько 20 год. 05 хв. на автодорозі Е105/М18 (249 км), яка перебуває у загальнодержавній власності, в межах території Синельниківського району Дніпропетровської області, внаслідок неналежного стану дороги (напливи, вибоїни (ями), що підтверджується схемою з місця ДТП), під час руху був пошкоджений належний їй, ОСОБА_1 , автомобіль марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , чим заподіяна матеріальна шкода. Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13 вересня 2019 року встановлено наявність в цьому місці автодороги вибоїни (ями), розміром 0,9х0,5х0,13 м, напливів та відсутність огородження місця проведення дорожніх робіт, дорожніх знаків, освітлення. За наслідками обстеження, ділянка дороги визнана такою, що загрожує безпеці дорожнього руху. Факт неналежного стану дороги та його причинний зв`язок з механічним пошкодженням автомобіля позивача ОСОБА_1 встановлений і постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2020 року (справа №191/3998/19). Ремонт та утримання вказаної ділянки дороги покладено на Службу автомобільних доріг в Дніпропетровській області, яка є відповідачем у справі.

Відповідно до частини першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У частині першій статті 24 Закону №3353-ХІІ передбачено, що власник доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх власності.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану, який є чинним від 01 січня 1998 року. Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

За приписами пункту 3.1.1. ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см (п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97).

Як вбачається з акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13.09.2019 року, в місці дорожньо-транспортної пригоди виявлена вибоїна (яма) розмірами 0,9 х 0,5 х 0,13 м., що перевищує граничну глибину більше ніж в три рази.

В порушення вимог пункту 11 розділу 2 «Обов`язки та права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил відповідач постійно не контролював експлуатаційний стан цієї ділянки автодороги, негайно не усунув пошкодження покриття, які перешкоджали безпечному дорожньому руху, вказане місце не позначив дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями.

Позивач зазначає, що належними доказами підтверджується, що відповідач, як балансоутримувач дороги, на якій сталося ДТП за участі автомобіля позивача, всупереч своїм обов`язкам, допустив бездіяльність, тому ОСОБА_1 просить суд стягнути на свою користь з Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області матеріальну шкоду у сумі 18432 грн. 29 коп. та 3908 грн. судових витрат.

15.07.2022 року представником відповідача Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області Мендрух О. подано відзив на позов, в якому він просить відмовити позивачу у позові за недоведеністю збитків, їх розміру, причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням та збитками. Представник відповідача посилався на те, що постанова в справі №191/3998/19 про адміністративне правопорушення на підставі якої притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не є беззаперечним доказом вини Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, оскільки вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, в яких провадження закрито. Крім того, Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області не є належним відповідачем у справі, оскільки таким повинна бути дорожньо-експлуатаційна організація ТОВ «Автомагістраль-Південь», згідно договору від 22.04.2009 року, зі строком дії до 31.12.2020 року, про закупівлю послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в Дніпропетровській області, що відповідає вимогам Правил №198 (а.с.64-75).

У відповіді на відзив від 04.08.2022 року позивач ОСОБА_1 вказала, що постанова Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2020 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 набрала законної сили, тому обставини, встановлені у ній не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо визначення належного відповідача, посилалась на встановлення балансоутримувача дороги, якою є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області (а.с.99-100).

До початку проведення судового засідання позивачем надано суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі (а.с.101).

У судовому засіданні представник відповідача Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, Мендрух О.М., підтримав позицію, викладену ним у відзиві на позов, просив відмовити у позові ОСОБА_1 .

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення №191/3998/19, суд прийшов до наступного.

Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

22 квітня 2019 року Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області (замовник) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» укладено договір №ЕУ-А-3 на закупівлю послуг: 63710000-9 Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в Дніпропетровській області), зі строком дії до 31 грудня 2020 року (а.с.81-91).

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи про адміністративне правопорушення №191/3998/19 встановлено, що 13.09.2019 року о 20 год. 05 хв. на 249 км а/д М-18 Синельниківського району Дніпропетровської області в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області Животченко В.О. не вжив своєчасних заходів з ремонту проїжджої частини, а за неможливості не огородив та не позначив ділянку відповідними дорожніми знаками, в результаті чого водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , належним ОСОБА_1 , здійснив наїзд на вибоїну, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Відповідно до акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13 вересня 2019 року на ділянці ДТП виявлено, що покриття проїзної частини має наливи, вибоїну (яму), розміром 0,9х0,5х0,13 м, і на ньому відсутні освітлення, дорожні знаки та огородження місця проведення дорожніх робіт. За результатом обстеження, ділянку визнано такою, що загрожує безпеці дорожнього руху (а.с.8)

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2020 року, у справі №191/3998/19, визнано винуватим в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області Животченко В.О., у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП та провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Доводи відповідача про необґрунтованість постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2020 року, у справі №191/3998/19, суд не приймає до уваги, оскільки дана постанова 07.04.2020 року набрала законної сили, і особою, яка притягалась до адміністративної відповідальності, не оскаржувалась (а.с.13).

Сторони у справі не заявляли клопотань про признання судової дорожньо-технічної експертизи ділянки автодороги, де сталася ДТП, для визначення її техніко-експлуатаційних показників, чи відповідала організація дорожнього руху вимогам регламентуючих документів і чи забезпечувала безпеку руху транспортних засобів з дозволеною швидкістю.

Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження №19778 від 22.10.2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, станом на 13.09.2019 року становить 9337 грн. 29 коп. (а.с.17-19).

Крім того, позивач понесла витрати вартості експертного дослідження у сумі 2637 грн, 60 коп. (а.с.15); транспортування пошкодженого автомобіля до м. Харків, вартістю 6400 грн. (а.с.5,12) та витрати у сумі 57 грн. 40 коп., понесені у зв`язку із направленням телеграми відповідачу про виклик представника для участі в огляді автомобіля (а.с.16).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» (в редакції, чинній на момент настання ДТП) передбачено, автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Згідно із частиною третьою статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; (пункти 4-6, 9, 10 статті 11 Закону України «Про автомобільні дороги»).

У справі, яка переглядається, судом установлено, що у Дніпропетровській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, на балансі якої перебувають автомобільні дороги загального користування у межах зазначеної області.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктами 1-3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

За приписами пунктів 2, 5, 10 розділу І «Загальні положення» Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (в редакції, чинній на момент настання дорожньо-транспортної пригоди), ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

У розділі ІІ «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Правил утримання визначено обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, зокрема зазначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Контроль за дотриманням цих Правил утримання здійснюється власниками дорожніх об`єктів або уповноваженими ними органами та Державтоінспекцією.

Відповідно до пункту 1 Положення про Укравтодор, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 439, Укравтодор є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра інфраструктури, і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (пункт 3 Положення).

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає доведеним позивачем, що саме Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області має нести відповідальність за шкоду, спричинену ДТП, оскільки підприємством, на яке державою покладено обов`язок утримувати у належному стані та ремонтувати автомобільні дороги у Дніпропетровській області є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, у зв`язку із цим саме вона повинна нести таку відповідальність.

Вина заподіювача шкоди є встановленою постановою суду у справі про адміністративне правопорушення шляхом притягнення до адміністративної відповідальності посадової особи відповідача Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, яка у визначеному законом порядку набрала законної сили, наявність шкоди доведена позивачем належними доказами, і причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною шкодою ОСОБА_1 встановлена судом достовірними, достатніми доказами під час розгляду справи.

Сума загальної матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу становить 18432 грн. 29 коп., і є підтвердженою наданими суду доказами, в порядку ст. 77 ЦПК України.

Уклавши договір на закупівлю послуг: 63710000-9 Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в Дніпропетровській області), зі строком дії до 31 грудня 2020 року з ТОВ «Автомагістраль Південь», Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області зобов`язана була, як замовник робіт з поточного ремонту доріг у Дніпропетровській області, контролювати та перевіряти якість роботи підрядника.

При цьому, суд звертає увагу на те, що перебуваючи у договірних відносинах з ТОВ «Автомагістраль-Південь», Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області не позбавлена можливості захистити своє порушене право, як замовника послуг, спричинене їх неякісним виконанням.

В частині, що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем ОСОБА_1 підтверджується договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 01 серпня 2021 року, квитанцією №25 від 03.11.2021 року на суму 3000 грн. 00 коп., актом виконаних робіт (надання послуг) за договором про надання правової допомоги №01/08/21 від 03.11.2021 року у сумі 3000 грн. 00 коп. (а.с.6,7,14,15).

Крім того, суд вказує, що на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений нею при зверненні до суду з позовом судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп., виходячи з того, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області () про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 18432 (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн. 29 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 січня 2023 року.

Суддя А. В. Твердохліб