18.01.2023 Справа № 756/2521/22
Унікальний № 756/2521/22
Провадження № 2/756/847/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Яценко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно стягнутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через адвоката Яресько Т.В. 22.02.2022 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 11.12.2021 року ОСОБА_1 з додатку «ДІЯ» стало відомо, що щодо неї виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. було відкрито виконавче провадження ВП №67862772 від 11.12.2021 року.

Виконавче провадження було відкрите та здійснено примусове виконання на підставі виконавчого напису №2495 від 22.01.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. щодо стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами заборгованості в розмірі 25659,93 грн.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження , позивач дізнався що оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору від 18.05.2012 року № 500278047, що був укладений між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк». Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року.

Зазначає, що позивач не отримував від відповідача позасудову вимогу щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення -застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позивач не мав жодних правовідносин з відповідачем, не підписував з ним жодного договору, в тому числі, і нотаріально посвідченого, тому не міг знати про ймовірну заборгованість перед відповідачем.

При вчиненні виконавчого напису, як зазначає сам приватний нотаріус, він керувався п.2 Переліку документів, який визнано незаконним та нечинним, а тому покликається на те, що і сам оспорюваний виконавчий напис вчинено було незаконно. Також вказує, що кредитний договір за яким видано нотаріальний напис нотаріально не посвідчувався, при цьому законодавством не передбачено можливість вчиняти виконавчі написи на боргових документах, що нотаріально не посвідчені.

Також при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив, що з дня вчинення права вимоги минуло більше 3 років.

Кредитний договір позивачем було укладено 18.05.2012 року, а згідно п.2.3 дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків - 21.05.2015. Зазначає, що нотаріусом не було враховано , що від настання права вимоги за цим договором пройшло більше 3 років, тобто порушено ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Щодо повернення безпідставно стягнутих коштів зазначав, що приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі незаконного виконавчого напису, було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.12.2021 року. Дана постанова була направлена до Управління освіти Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, де позивач отримує заробітну плату, згідно платіжного доручення № 163 від 28.01.2022 року Управління освіти Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, відповідно до платіжного доручення №7099 від 31.01.2022 року на користь відповідача було перераховано 2453,10 грн., які вважає, що підлягають поверненню на користь позивача, як отримані безпідставно.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат , які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи наступний: судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 496,20 грн., судовий збір за подання позову 1984,80 грн., правнича допомогу 4000 грн.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2495 від 22.01.2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ГуревічовимО.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в сумі 25659, 93 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» грошові кошти в розмірі 2453,10 грн., стягнуті в рамках виконавчого провадження № 67862772, відкритого на підставі виконавчого напису № 2495 від 22.01.2020 року; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 4000 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022 року справу передано судді Андрейчуку Т.В.

Розпорядженням за №21 від 28.04.2022 року по справі призначено повторний автоматизований розподіл у справі, оскільки суддю Андрейчука Т.В. мобілізовано.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2022 року справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 02.05.2022 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 02.05.2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення за спірним виконавчим написом.

19.11.2022 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження.

02.12.2022 року відповідач направив суду відзив в якому послався на те, що позов визнає в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; судового збору за подання позовної заяви в розмірі 496 грн., заяви про забезпечення позову в розмірі 248,10 грн. Також відповідач направив суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, проте суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки врегулювання спору за участю сторін можливе при наявності клопотання обох сторін по справі. Також подали заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з посиланням на те, що справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи, наведені в позовній заяві, грунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, а тому гонорар адвоката в розмірі 4000 грн. - не відповідає критеріям співмірності (ч.4 ст.137 ЦПК України). Також зазначають, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспівмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковими цінами на адвокатські послуги та наводять численну судову практику стосовно витрат на правничу допомогу та їх вартості.

Треті особи ухвалу про відкриття провадження отримали, однак правом подання пояснень чи-то заперечень на позов не скористалися.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу положень частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в спрощеному провадженні без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. було відкрите та здійснено примусове виконання виконавчого напису №2495 від 22.01.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами заборгованості в розмірі 25659,93 грн.

Оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору від 18.05.2012 року №500278047, що був укладений між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк».

Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року.

Як убачається з матеріалів справи кредитний договір позивачем ОСОБА_1 було укладено 18.05.2012 року, а згідно п.2.3 дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків - 21.05.2015.

Вирішуючи питання про дотримання приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. законодавства при вчинення оспорюваного виконавчого напису від 22.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2495, суд виходить з наступного.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

В ході розгляду справи не установлено, що між сторонами укладався нотаріально посвідчений договір щоб давало підстави видавати нотаріусу виконавчий напис. Також спірний нотаріальний напис видано з порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. При цьому суду не надано доказів, що позивачу відповідачем була направлена вимога про вчинення виконавчого напису. При цьому суд приймає визнання позову відповідача в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким , що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в мажах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20 викладена правова позиція, відповідно до якої судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна , що набуте без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 року у справі № 910/16664/18.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, суд виходить з того, що оскільки даним судовим рішенням суд визнає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, при цьому сторона відповідача визнає позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відтак отримані Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в розмірі 2453,10 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.

При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про задоволення позову.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Витрати на правничу допомогу позивач обґрунтовує ордером адвоката, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, договором про надання правничої допомоги № 22044 від 16.02.2022 року, копією акту приймання - передачі послуг від 21.02.2022 року, квитанцією на суму 4000 грн.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає що розмір витрат за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 4000 грн., є обґрунтованим до предмета спору, обсягу виконаної адвокатом роботи, ціни позову та задоволених вимог.

Відповідно до ст.141 ЦП України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. ( 992 грн. 40 коп. + 992, 40 коп. + 496, 20 грн. дві позовні вимоги та заява про забезпечення позову).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 178, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно стягнутих коштів - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2495 від 22.01.2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовича про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в сумі 25659,93 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (, Київська область, м.Ірпінь, вул. Стельмаха, 9-А, офіс 203) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 2453,10 грн., стягнуті в рамках виконавчого провадження № 67862772, відкритого на підставі виконавчого напису № 2495 від 22.01.2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (, Київська область, м.Ірпінь, вул. Стельмаха, 9-А, офіс 203) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн., витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 4000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в тридцятиденний строк з дня постановлення рішення суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя