КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/6120/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1060/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації, честі та гідності, спростування недостовірної інформації,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Хоменко В.С.,-

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, озвучену і поширену ОСОБА_2 у відеозаписі під назвою: «Звернення власниці ОСОБА_3 до Президента України», який було розміщено ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та в соціальній мережі www.facebook.com за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що:

«Мій бізнес намагається знищити конкурент. І діє він руками державних служб»;

«До мене звернувся конкурент з міста Харкова - ОСОБА_4 , власник компанії «Ірбіс» з вимогою продати йому моє підприємство. На мою відмову він відповів, що в такому випадку «ГалПідшипник» просто припинить своє існування»;

«А експертом по цих підшипниках, згідно матеріалів справи, зрозуміло, виступила компанія «Ірбіс» з міста Харкова, яка належить ОСОБА_5 , який і є замовником знищення « ІНФОРМАЦІЯ_5 »;

«Автором більшості з них був харківський журналіст ОСОБА_6 . Нескладно здогадатись ким проплачена його брудна діяльність. Паралельно, вийшов неправдивий сюжет на двадцять четвертому каналі»;

«Замовний характер цих дій легко відслідковується. Замовник з міста Харкова, всі кримінальні справи порушені СБУ та поліцією міста Харкова»;

«В групу слідчих СБУ входить рідний брат начальника служби безпеки «Ірбіса», який і є замовником всіх цих кримінальних справ»;

зобов`язати ОСОБА_2 протягом десяти днів з моменту набрання законної сили рішенням суду спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення, а саме: розмістити на веб-сайті www.youtube.com та в соціальній мережі www.facebook.com відеозапис, в якому оголосити спростування недостовірної інформації, зокрема:

«Спростування інформації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 та в соціальній мережі www.facebook.com було опубліковано відеозапис під навою «Звернення власниці ТД «ГалПідшипник» ОСОБА_2 до Президента України», який містить недостовірну інформацію про ОСОБА_1 .

Зокрема, недостовірною є інформація про те, що:

«Мій бізнес намагається знищити конкурент. І діє він руками державних служб»;

«До мене звернувся конкурент з міста Харкова - ОСОБА_4 , власник компанії «Ірбіс» з вимогою продати йому моє підприємство. На мою відмову він відповів, що в такому випадку «ГалПідшипник» просто припинить своє існування»;

«А експертом по цих підшипниках, згідно матеріалів справи, зрозуміло, виступила компанія «Ірбіс» з міста Харкова, яка належить ОСОБА_5 , який і є замовником знищення « ІНФОРМАЦІЯ_5 »;

вирішити питання судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 лютого 2019 року в мережі Інтернет на відеохостингу YouTubeта у соціальній мережі Facebook було опубліковано відеозапис, який містить недостовірну та непідтверджену інформацію, яка порушує немайнові права та завдає шкоди діловій репутації, честі та гідності позивача. Інформація у вказаному відеозаписі озвучена та поширена ОСОБА_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що 26 лютого 2019 року в мережі Інтернет на відеохостингу YouTube та у соціальній мережі Facebook було опубліковано відеозапис, який містить недостовірну та непідтверджену інформацію, яка озвучена та поширена ОСОБА_2 . Поширена інформація порушує немайнові права та завдає шкоди діловій репутації, честі та гідності позивача.

На підтвердження позовних вимог, ОСОБА_1 надано: копію стенограми відеозапису під назвою «Звернення власниці ТД «ГалПідшипник» ОСОБА_7 до Президента України, який опубліковано на веб-сайті www.youtube.com та у соціальній мережі www.facebook.com; копію висновку № 9266 комп`ютерно-технічної експертизи, яка розташована у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет від 13 березня 2019 року; копію висновку сематико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 9271 від 19 березня 2019 року.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», прирозгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пунктом 18 Постанови визначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК (435-15) і статті 10 ЦПК (1618-15) обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не доведено належними та достатніми доказами, що інформація була поширена і, що інформація була поширена саме ОСОБА_2 .

Так, за наведеними позивачем посиланнями відсутні відео.

Надані до позову копії висновку № 9266 комп`ютерно-технічної експертизи від 13 березня 2019 року та висновку сематико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 9271 від 19 березня 2019 року, не є належними, достатніми та допустимими доказами у даній справі, оскільки не підтверджують факт поширення інформації ОСОБА_2 .

Крім того, експертизи проведені по відеозапису без безпосереднього доступу до відео на вказаних позивачем адресах.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для прийняття до уваги показів свідків ОСОБА_8 , який працює заступником директора ТОВ «Ірбіс» та ОСОБА_9 , який працює в ТОВ «Ірбіс» керівником департаменту гірсько-металургійної промисловості, оскільки останні не могли надати об`єктивні свідчення через прийняття боку однієї сторони конфлікту - позивача, оскільки є його підлеглими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що факт видалення спірного відеозапису не заперечує факту поширення цього відеозапису, колегія суддів не приймає, оскільки позивачем всупереч вимог закону не доведено поширення інформації відповідачем.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 06 грудня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко