Номер провадження: 22-ц/813/4588/23
Справа № 521/9269/22
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Воронцової Л.П. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенко П.Я.,

Семиженка Г.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, просила збільшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно з урахуванням інфляції до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 2014 року, під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований і проживає з нею. Шлюб розірвано у 2018 році.

Рішенням суду від 06 червня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 2 100 грн. щомісячно, однак цих коштів не вистачає, оскільки їх дитина є інвалідом (аутист), потребує постійних і тривалих курсів реабілітаційного лікування, значних витрат для створення необхідних для сина умов для належного та фізичного розвитку.

Зазначає, що вона є інвалідом 2 групи з дитинства, жодної допомоги від відповідача, окрім стягнутих рішенням суду аліментів, вона та її син не отримують, вона змушена лікувати та виховувати сина за рахунок державної соціальної допомоги, призначеної їм у зв`язку з інвалідністю.

Вказує на те, що на даний момент ОСОБА_2 є військовослужбовцем, отримує додаткові винагороди і високу зарплатню, а тому в змозі платити аліменти в сумі 10 000 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2022 рокупозов ОСОБА_1 задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 693 (дві тисячі шістсот дев`яносто три) гривні щомісячно, з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, за період починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду від 08 грудня 2022 року змінити, а саме:

- доповнити мотивувальну частину рішення законодавчими актами: постановою КМУ від 30.08.2017 року No 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового, на начальницького складу та деяких інших осіб"; постановою КМУ від 28 лютого 2022 року No 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 року № 1263 "Про внесення змін до пункту о переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб", якими передбачено стягнення аліментів з усіх видів грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду військовослужбовцям, яка виплачується на період воєнного стану;

? - доповнити мотивувальну частину рішення відомостями про інвалідність дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим УСЗН в Малиновському р-ні Департаменту праці та соціальної підтримки, а також про інвалідність позивача ОСОБА_1 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим виданим УСЗН в Малиновському р-ні Департаменту праці та соціальної підтримки з метою встановлення стану здоров`я дитини та одержувача аліментів;

? - виключити з мотивувальної частини рішення висновок про те, що позивачем не надано суду інших доказів, які б підтверджували значне покращення матеріального стану відповідача;

? - змінити резолютивну частину рішення, задовольнивши позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд при винесені рішення безпідставно керувався виключно відповіддю ВЧ НОМЕР_3 , згідно до якої відповідачу в період служби з 19.03.2022 року по 11.07.2022 року нараховано грошове забезпечення у сумі 53 859 грн., оскільки в своєму позові вона зазначила постанови КМУ, якими передбачені інші обов`язкові і додаткові виплати відповідачу, як військовослужбовцю.

Крім того, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки суд залишив поза увагою постанову Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 року № 1263 Про внесення змін до п. 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, згідно до якої з військовослужбовців ЗСУ утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, тобто наведені норми свідчать про те, що військовослужбовці отримують щомісячно ще і додаткові винагороди щонайменше у розмірі 30 000 грн.

Вказує на те, що законодавством передбачено стягнення аліментів з додаткової винагороди, яку отримує відповідач на період воєнного стану.

Скаржник вважає, що з огляду на діючі норми права, відсутність у вищевказаній відповіді військової частини відомостей про виплати відповідачу додаткової винагороди не могла слугувати для суду першої інстанції підставою для неврахування цих виплат при розгляді заявлених нею позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є аліментні зобов`язання, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували значне покращення матеріального стану відповідача, крім того дані про особу ОСОБА_2 , як за військовослужбовця відсутні в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, не надавали дані до Реєстру застрахованих осіб відносно ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду розірвано, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданого 18.03.2017 року, який проживає разом з матір`ю. (а.с. 14 )

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2018 року по справі № 521/2774/18, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 12-13)

Згідно посвідчення серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 2015 р.н., і серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 мають статус інвалідів з дитинства і отримують соціальну допомогу, як особи з інвалідністю з дитинства. (а.с. 18-20)
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_7 від 17 листопада 2022 року №230/фс, ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині НОМЕР_7 з 19 березня 2022 року по 11 липня 2022 року. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_7 від 11 липня 2022 року №178 він переведений у іншу військову частину. Станом на 11 липня 2022 року розмір нарахованого грошового забезпечення за період служби відповідача становить 53859 (п`ятдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок. (а.с. 61)

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за вихідним №1500-0703-7/105726 від 12 жовтня 2022 року, дані про особу ОСОБА_2 як військовослужбовця відсутні в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, не надавали дані до Реєстру застрахованих осіб відносно ОСОБА_2 . (а.с. 31)
Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища отримувача аліментів може також бути підставою для його вимоги про збільшення розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).
Отже, поставивши перед судом питання про збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало б доводити обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.
Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачкою не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення у 2018 році судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої неповнолітньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів.
Крім того, позивачка посилається на законодавчі акти говорячи, що відповідач, як військовослужбовець отримує додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн., яка може збільшуватися до 100 000 грн.(пропорційно часу участі у воєнних діях та заходах) при цьому, конкретних доказів отримання ОСОБА_2 цієї додаткової винагороди вона суду не надала, і не клопотала перед судом про витребування певних доказів, отримання яких для неї неможливо.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки ВЧ НОМЕР_8 молодший сержант ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині № НОМЕР_8 з 19.03.2022 року по 11.07.2022 року, щомісячний розмір нарахованого грошового забезпечення за період служби складає в цілому 53 859,99 грн., наказом командира ВЧ НОМЕР_8 від 11.07.2022 року № 178 ОСОБА_2 переведено у іншу військову частину.

Тобто, на момент винесення судового рішення в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання відповідачем стабільного доходу (заробітку у розмірі зазначеному позивачкою, як і взагалі отримання ним певного доходу ), покращення його матеріального стану.
ОСОБА_1 не зверталася до суду апеляційної інстанції з клопотаннями про витребування з ВЧ інформації, яка б підтвердила її доводи щодо отримання відповідачем додаткової винагороди.

Доводи скарги про необхідність доповнити мотивувальну частину рішення суду законодавчими актами є безпідставними, задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначено вище, на момент ухвалення рішення суду докази того, що відповідач є військовослужбовцем та отримує додаткові винагороди, у розмірі, передбаченому зазначеними позивачкою нормативними актами відсутні, крім того, унормування певними законодавчими актами виплат військовослужбовцям без підтвердження інформації про отримання винагороди відповідачем у певному розмірі є безпідставними.

Посилання у скарзі на необхідність доповнення мотивувальної частини рішення суду зазначенням про інвалідність позивачки та їх сина ОСОБА_3 також є необґрунтованими, оскільки дана інформація міститься в установчій частині судового рішення, а поскільки вона не впливає на вирішення даного спору, оскільки вони є інвалідами з дитинства, тобто мали вади здоров`я на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, та не надані докази погіршення стану здоров`я дитини, як і не надано доказів понесених нею грошових витрат на лікування дитини, тощо, тому відсутня необхідність зазначення цієї інформації в мотивувальній частині рішення суду.
Разом із тим, позивач не позбавлена можливості у випадку наявності особливих обставин (розвиток здібностей дитини, її хвороба тощо) звернутися до ОСОБА_2 із позовом про участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, в порядку, передбаченому ст. 185 СК України.

Таким чином, лише посилання позивачки на те, що відповідач отримує, як військовослужбовець певні додаткові винагороди, є припущенням, не стверджені належними доказами, тому не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, визначених відповідним судовим рішенням до 10 000 гривень на місяць.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не стверджені доказами, висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з оцінкою судом доказів, яким він дав належну оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, у випадках визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: П.Я. Ігнатенко

Г.В. Семиженко