441/1707/22 2/441/147/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Васільєвої М.С,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок як на майно колгоспного двору

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 як на майно колгоспного двору, покликаючись на те, що після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на вказане майно. Крім того, при підготовці позову до суду з`ясувалось, що зазначений житловий будинок має статус колгоспного двору. Зазначає, що спір щодо нього відсутній, позивач є останнім членом колгоспного двору, в інший спосіб реалізувати своє право на майно він не може, з огляду на що, просить позов задовольнити.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, його представник - адвокат Струс Н.Я. подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила про його задоволення та про розгляд справи у її та позивача відсутності (а.с. 48).

Представник Комарнівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, міський голова подав до суду відзив, в якому позов визнав, просив справу розглядати без його участі (а.с. 35-35а).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, оглянувши спадкову справу, заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Як вбачається із копій свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 17.11.2021 померли батьки позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 8, 9).

Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно листа приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Павлишин Х.М. № 482/01-16 від 21.12.2022 та копій Спадкової справи № 18/2022, наданих на запит суду, убачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері - ОСОБА_3 , у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, між тим, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на це майно (а.с. 10, 42, 43-47).

Разом з тим, при підготовці позовної заяви до суду, стало відомо, що вищевказаний житловий будинок відносить до суспільної групи «колгоспний двір», а тому загальні положення про спадкування на такі правовідносини не поширюються.

Із позовної заяви, копій технічного паспорту, будинкової книги, витягів з погосподарських книг з 1986 р. по 1990 р., з 1991 р. по 1995 р., облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 року, довідки, виданої Кліцківським старостинським округом Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 82 від 15.03.2022 р., довідки, виданої Самбірським МБТІ № 437 від 25.03.2022 р., вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 1954 року побудови, належав до суспільної групи «колгоспний двір», станом на 1991 рік головою якого була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , згодом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім членом колгоспного двору була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 - позивач по справі, реєстрація права власності на зазначений житловий будинок не проводилась (а.с. 13, 14-23, 24, 25-28, 29-31, ).

З Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966 р., погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 р. № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягає.

Відповідно до ч. 1ст. 120 ЦК УРСР 1963 р. (в редакції, що діяла до 1991 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦКУкраїни в редакції 1963року.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, голова якого померла, позивач є останнім членом колгоспного двору і не втратив частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, а тому, суд вважає за можливе визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, як майно «колгоспного двору».

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 613 грн. 73 коп.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 90, 141, 200, 258-259, 265, 354, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючим та зареєстрованим по АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , як на майно колгоспного двору.

Стягнути з Городоцької міської ради Львівської області в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , 613 грн. 73 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції № 0.0..1 від 18.10.2022, що становить 613 грн. 73 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.