Номер провадження: 22-ц/813/3727/23
Справа № 507/229/22
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач Державна судноплавна компанія "Чорноморське морське пароплавство"

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , колективно-сільськогосподарське підприємство "Зоря", фермерське господарство "Зоря", виконавчий комітет Любашівської селищної ради Одеської області,

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" в інтересах якої діє адвокат Ричков Максим Юрійович,

на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 19 вересня 2022 року

у цивільній справі за позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , колективно-сільськогосподарського підприємства "Зоря", фермерського господарства "Зоря", виконавчого комітету Любашівської селищної ради Одеської області, третя особа ОСОБА_3 , про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи

У липні 2016 року Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» (далі ДСК «ЧМП») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , колективно-сільськогосподарського підприємства "Зоря", фермерського господарства "Зоря", виконавчого комітету Любашівської селищної ради Одеської області, третя особа ОСОБА_3 , про визнання правочинів недійсними та з заявою про накладення арешту на готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року було вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на готельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га, кадастровий номер: 0:02:003:0216.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року у задоволенні позову ДСК «ЧМП» відмовлено в повному обсязі. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені на нерухоме майно, а саме на готельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га, кадастровий номер: 0:02:003:0216, та належить в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , згідно ухвали Любашівського районного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ДСК «ЧМП» було задоволено частково. Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ДСК «ЧМП» задоволено частково. Визнано недійсним витяг з рішення зборів уповноважених № 2 від 28 лютого 1998 року «Про виділення в натурі майна на особисті майнові паї працівникам господарства відповідно до поданих заяв» в частині, що стосується передачі майнового паю - готельний комплекс, який розташований в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 . Визнано нікчемними та скасовані рішення виконкому Любашівської селищної ради №175 від 03 липня 2002 року «Про оформлення права власності на готельний комплекс по АДРЕСА_3 » та рішення 2 сесії Любашівської селищної ради XXIV скликання №57-XXIV від 23 липня 2002 року «Про закріплення земельної ділянки за готельним комплексом по АДРЕСА_2 ». Визнано недійсним свідоцтво про право приватної власності ОСОБА_1 на готельний комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , видане 05 липня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради №175 від 03 липня 2002 року, та скасовано його державну реєстрацію. Визнано нікчемним договір купівлі-продажу від 15 березня 2016 року готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га., кадастровий №:02:003:0216, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про визнання частково недійсним рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року № 175, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності, виданого 05 липня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 , та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу готельного комплексу від 15 березня 2016 року скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-20172св18).

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу ДСК «ЧМП» задоволено частково. Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року скасовано. У задоволенні позову ДСК «ЧМП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та Любашівської селищної ради Одеської області, третя особа ОСОБА_3 , про визнання незаконним і скасування рішення зборів уповноважених, про визнання недійсним, скасування рішень виконавчого комітету, свідоцтва про право власності та визнання правочинів недійсними відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2022 року постановлено касаційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на постанову Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Любашівської селищної ради Одеської області, третя особа ОСОБА_3 , про визнання незаконним і скасування рішення зборів уповноважених, про визнання недійсним, скасування рішень виконавчого комітету, свідоцтва про право власності та визнання правочинів недійсними вважати неподаною та повернути заявникові.

Короткий зміст вимог заявника

У лютому 2022 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог, заявник вказує, що він є співвласником готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га, кадастровий номер: 0:02:003:0216. При розгляді цивільної справи за позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , колективно-сільськогосподарського підприємства "Зоря", фермерського господарства "Зоря", виконавчого комітету Любашівської селищної ради Одеської області, третьої особи ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року на вказаний готельний комплекс було накладено арешт в порядку забезпечення позову. 16 лютого 2021 року зазначена цивільна справа була розглянута по суті, а саме Одеським апеляційним судом було ухвалено постанову, якою позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Однак, при ухвалені постанови Одеським апеляційним судом не було вирішено питання щодо скасування арешту на вказане майно. В даний час він не може розпоряджатись своїм майно, так як на вказане майно накладено арешт. Накладений арешт на майно обмежує його права у володінні та користуванні майном. Тому, просив скасувати арешт, накладений на його майно, а саме на готельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га, кадастровий номер: 0:02:003:0216.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 19 вересня 2022 року постановлено заяву ОСОБА_2 про скасування арешту по цивільній справі за позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , колективно-сільськогосподарського підприємства "Зоря", фермерського господарства "Зоря", виконавчого комітету Любашівської селищної ради Одеської області, третьої особи ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , колективно-сільськогосподарського підприємства "Зоря", фермерського господарства "Зоря", виконавчого комітету Любашівської селищної ради Одеської області, третьої особи ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, а саме арешт на готельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га, кадастровий номер: 0:02:003:0216, накладений згідно ухвали Любашівського районного суду Одеської області від 04.08.2016 року.

Суд першої інстанції виходив із того, що згідно постанови Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , колективно-сільськогосподарського підприємства "Зоря", фермерського господарства "Зоря", виконавчого комітету Любашівської селищної ради Одеської області, третьої особи ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними відмовлено повністю, вжиті заходи забезпечення позову (арешт на готельний комплекс) не скасовані, тому заява ОСОБА_2 про скасування арешту підлягає задоволенню, так як накладений арешт на майно обмежує безпідставно права заявника у володінні, користуванні та розпорядженні ним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 19.09.2022 року по справі № 507/229/22 щодо зняття арешту із частки готельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_3 скасувати.

Позиція учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що зняття арешту із зазначеного об`єкту може призвести до його переоформлення, що може призвести до ускладнення та навіть до унеможливлення повернення вказаного об`єкта нерухомості до державної власності.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, шляхом направлення листів на зазначені ними електроні адреси, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Питання щодо скасування заходів забезпечення позову вирішується відповідно до положень ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №9 від 22.10.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки постановою апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено, то згідно з частинами дев`ятою, десятою статті 158 ЦПК України підстави для збереження заходів забезпечення позову на момент розгляду даного клопотання відсутні, а тому їх слід скасувати.

Колегія суддів зазначає, що збереження заходів забезпечення позову, якими було накладено арешт на майно відповідача після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі про відмову у задоволені позову є порушенням прав відповідача на вільне володіння своїм майном.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання скаржника на те, що відповідач ОСОБА_2 звернувся до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Одеської області від 15.06.2017 року і, що на даний час до цивільної палати Верховного Суду України скеровано відповідну скаргу на означене рішення, не заслуговує на увагу.

Так, сам факт звернення учасника справи з касаційною скаргою не є підставою для збереження заходів забезпечення позову, до того ж, у справі ухвалена постанова Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року.

Представником позивача не було надано суду доказів про те, що на момент розгляду даного клопотання було відкрито касаційне провадження або було зупинено дію постанови Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, як зазначено вище, ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2022 року постановлено касаційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» вважати неподаною та повернути заявникові.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Любашівського районного суду Одеської області від 19 вересня 2022 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" в інтересах якої діє адвокат Ричков Максим Юрійович,залишити без задоволення.

Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 січня 2023 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький