Справа № 177/1601/22
Провадження № 2/177/137/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 січня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря Кантилович К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №177/1601/22 за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори, про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд

встановив:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 листопада 2022 року державний нотаріус Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила законному представнику спадкоємця ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 через відсутність згоди обох батьків на вчинення неповнолітньою особою правочину (оформлення спадщини).

Позивач зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 6,0500 га, яка розташована на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Підставою для відмови позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадщину державний нотаріус зазначила відсутність згоди обох батьків на вчинення неповнолітньою особою правочину (оформлення спадщини). Разом з тим, батько позивача ОСОБА_4 не мешкає з родиною багато років, аліменти на утримання сина не сплачує, в його житті не приймає участі, фактично місце перебування його не відоме. Позивач вважає, що нотаріус, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину порушив його права, передбачені ст.ст. 317,319 ЦК України, і тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню через відсутність законних підстав для її винесення.

Ухвалою суду від 28.12.2022 року було відкрито провадження по справі. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

13.01.2023 року надійшов відзив завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. на позовну заяву відповідно до якого останній зазначає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки згідно глави 3 Розділу 1 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при укладенні правочину неповнолітньою особою нотаріусом витребовується заява батьків (одного з них - у разі документально підтвердженої смерті, позбавлення батьківських прав або права опіки другого з батьків, а також у разі коли запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини були записані за її вказівкою чи взагалі відсутні у свідоцтві про народження відомості про батька) про згоду на вчинення правочину неповнолітнім. Текст зазначеної заяви може розміщуватися у тексті самого правочину перед підписом неповнолітнього, якщо батьки (або один із них) присутні при укладенні такою особою правочину. Згідно ч.2 ст. 32 ЦК України неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Враховуючи, що спадкоємцем за заповітом є неповнолітня особа, для оформлення спадщини в нотаріальній конторі необхідно отримати згоду на вчинення правочину (оформлення спадщини) від обох батьків. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідач вважає, що порушення прав спадкоємця не мало місця, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена відповідно до чинного законодавства, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою від 19.01.2023 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання в судове засідання не з`явився, згідно заяви від 13.01.2023 року просив справу розглядати за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка за життя склала на ім`я ОСОБА_1 заповіт.

Відповідно до заповіту, посвідченого 22.07.2020 року в реєстрі за №103, ОСОБА_1 є спадкоємцем на земельну ділянку площею 6,0500 га, яка розташована на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

07.02.2022 року за заявою законного представника ОСОБА_1 - матері ОСОБА_2 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 .

15.11.2022 року державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено законному представнику спадкоємця ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У спірній постанові зазначено, що у зв`язку з тим, що спадкоємцем за заповітом є неповнолітня особа, для оформлення спадщини в нотаріальній конторі необхідно отримати згоду на вчинення правочину (оформлення спадщини) від обох батьків або надати рішення суду про позбавлення батька батьківських прав. Відтак, нотаріус вважала, що на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості та пропонувала звернутися до відповідного суду для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII (у редакції, чинній на час винесення спірної постанови).

Відповідно до ст.1 вказаного Закону нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону № 3425-XII передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Главою 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (у редакції, чинній на час винесення спірної постанови), регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину.

Підпункт 4.12 вказаного Порядку визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Підпунктом 4.14 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

В оскаржуваній постанові державний нотаріус Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з посиланням на ст. 32 ЦК України зазначає, що у зв`язку з тим, що спадкоємцем за заповітом є неповнолітня особа, для оформлення спадщини в нотаріальній конторі необхідно отримати згоду на вчинення правочину (оформлення спадщини) від обох батьків або надати рішення суду про позбавлення батька батьківських прав.

Разом з тим, згідно ст. 66 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець має право отримати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців.

Слід зазначити, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Вказане кореспондується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 червня 2018 року № 925/797/17, від 05 лютого 2020 року № 904/750/19, 06 травня 2020 №120/4617/18 а, від 27 травня 2020 року № 442/2771/17.

Таким чином, враховуючи що видача свідоцтва про прийняття спадщини, яке засвідчує перехід права власності не є правочином, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки спірна постанова не відповідає вимогам, які до неї висуваються законодавством, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , - задовольнити.

Скасувати постанову державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 15 листопада 2022 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В.Лященко