Справа № 456/3846/22
Провадження № 2/456/277/2023
УХВАЛА

про залишення заяви про передачу справи за підсудністю без розгляду

31 січня 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Балабанській О.Т.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 23 серпня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 249.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2022 справу розподілено судді Бучківській В.Л.

Ухвалою судді від 14 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишено без руху, у зв`язку з недоліками в її оформленні.

Представник позивача адвокат Ступнік С.В. усунув недоліки позовної заяви, подавши до суду свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , повторно видане 12.04.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

30.11.2022 на адресу суду надійшла заява відповідача, в якій вона просить направити справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області, мотивуючи це тим, що фактичне місце її проживання та позивача є АДРЕСА_1 , а також з врахуванням стану її здоров`я та введенням в Україні воєнного стану, вона не може виїхати в м. Стрий Львівської області.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2022 у задоволені клопотання ОСОБА_2 про направлення справи за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області відмовлено та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02.01.2023, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2022 повернуто апелянту.

03.01.2023 відповідачем ОСОБА_2 повторно подано заяву про передачу справи за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суд, заслухавши думку відповідача, представника відповідача та представника позивача, оглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 44 ЦПК, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.ч.3, 4 ст. 44 ЦПК України).

Суть зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 15 і частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Вказані висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 у справі № 910/13609/20).

В іншій постанові (від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17) Верховний суд вказав, що зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала / використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах із цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові (постанова Верховного Суду від 03 червня 2020 року, справа № 318/89/18 (провадження № 61-128св19).

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

При цьому, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, а також вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Верховний Суд в постанові від 09.02.2021 у справі №910/5251/20 звернув увагу, що процесуальним законом вимагається та забезпечується належна поведінка сторони в суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. Адже, правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

За змістом закону, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Виходячи з наведеного та зважаючи, що відповідачем повторно заявлено клопотання для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, вважаю, що вказані дії відповідача є зловживанням процесуальними правами, у зв`язку із чим заява про передачу справи за підсудністю підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 40, 43-44, 148, 223, 258, 260 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська