Справа № 523/3942/21
Провадження №2/523/1375/23
У Х В А Л А

17.01.2023 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі головуючої судді Кремер І.О.,

за участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

з участю позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в залі судових засідань № 24 у м. Одесі, клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_3 про призначення судово психологічної експертизи з розгляду цивільної справи № № 523/3942/21 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Службу у справах дітей Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання дітей та припинення стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Службу у справах дітей Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання дітей та припинення стягнення аліментів.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Суд констатує, що представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_3 надав суду клопотання про призначення по справі судово психологічної експертизи. Обґрунтовуючи вимоги поданого клопотання вказує на те, що ОСОБА_1 у первісному позові просить суд залишити проживати з ним неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У своєму позові ОСОБА_1 вказує на те, що діти наразі проживають з ним та бажають у подальшому проживати з батьком. При цьому, позивач не зазначає у чому полягають найкращі інтереси дітей. Однак, проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 , не буде відповідати найкращим інтересам дітей, оскільки сам позивач за даною адресою не проживає, місце його проживання невідомо. За вказаною адресою проживають батьки ОСОБА_6 і інколи діти, коли гостять у бабусі та дідуся. На дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6 почався здійснюватися тиск з боку батька та його батьків, що вони повинні проживати з ними на постійній основі, налаштовують дітей проти матері, забороняють дітям спілкуватися з матір`ю.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_2 в підготовчому судовому засідання заперечили проти задоволення даного клопотання з тих підстав, що обставини, які зазначені у поданому клопотанні не відповідають дійсності, що можуть підтвердити самі неповнолітній діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні під час з`ясування їх думки з приводу даного позову.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримав подане ним клопотання та просив суд задовольнити.

Представники третіх осіб у підготовче судове засідання не з`явилися.

Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом, представника позивача, представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали заявленого клопотання та справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 76 ЦПК України слідує, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Предметом розгляду даного спору є визначення місця проживання дітей та припинення стягнення, зокрема, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким визначити з ним місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 просить суд визначити з нею місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно приписів ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Суд констатує, що на момент розгляду даної справи діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягли чотирнадцяти річного віку, у зв`язку з чим у них виникло право самостійного визначення місця свого проживання з одним із батьків.

Однак, незважаючи на те, що на час розгляду справи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже виповнилося 14 років та вони мають право самостійно вирішувати питання щодо місця свого проживання, проте враховуючи вкрай напружені стосунки між батьками дітей, керуючись ст. 5 ЦПК України та з метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне вирішити вказаний спір в частині щодо визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у судовому порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.

Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Таким чином, заслуховування думки дитини з приводу визначення місця її проживання, враховуючи її зрілість та вік, з`ясування дійсної волі та бажання дитини, врахування якнайкращих інтересів дитини, є безпосередньо обов`язком суду.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягли віку відповідно до якого самостійно визначають місце свого проживання з одним із батьків, під час розгляду справи по суті суд забезпечить право дітей бути вислуханими щодо даного спору, представником відповідача ОСОБА_3 не надано жодного доказу про те, що відносно неповнолітніх дітей вчинюється будь яких тиск з боку батька, бабусі чи дідуся, що давали б суду обґрунтовані підстави для призначення по справі заявленої експертизи, а тому суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом про призначення судово психологічної експертизи слід відмовити.

На підставі ст.ст. 77, 81, 103, 250 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_3 про призначення судово психологічної експертизи відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 19 січня 2023 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер