УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/6724/23

Провадження №: 2/755/1875/24

"13" листопада 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.

при секретарі судових засідань - Назаровій І.В.,

учасники справи:

представник позивача - адвокат Хомишин М.А.,

представник відповідача - адвокат Грушко О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження питання про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи з самостійними вимогами у цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

22.05.2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, яка в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

02.06.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, та призначено розгляд у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

24.10.2023 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_3 - адвоката Артюхова Дмитра Сергійовича, позовна заява про визнання недійсним договору позики грошей третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Позовна заява обґрунтована тим, що 22.10.2023 року ОСОБА_3 випадково дізналася проте, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 755/6724/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Вважає, за необхідне заявити самостійні вимоги щодо предмету спору з огляду на те, що 30.09.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до п.1 договору позики ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2625026,18 грн. (два мільйони шістсот двадцять п`ять тисяч двадцять шість гривень 18 копійок), що є еквівалентною 109000,00 доларів США (сто дев`ять тисяч доларів США 00 центів), виходячи з встановленого НБУ офіційного курсу гривні до дол.США на день укладання договору позики (100 доларів США = 2408,2809 гривень), а ОСОБА_2 зобов`язується у порядку та на умовах, передбачених цим договором, повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів.

Згідно з п.2 договору позики, ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_1 готівкою в повному обсязі в строк до 01 жовтня 2020 року включно. 24.01.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб (свідоцтво НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану у Шевченківському районному управлінні юстиції в м. Києві 24.01.2010 року). Виходячи з розміру грошових коштів, що отримані ОСОБА_2 за оспорюваним Договором позики, а саме 2625026,18 грн (два мільйони шістсот двадцять п`ять тисяч двадцять шість гривень 18 копійок), що є еквівалентною 109000,00 доларі США (сто дев`ять тисяч доларів США 00 центів), вказана угода не є дрібною побутовою, та такою, що визначена у ст. 31 ЦК України, а саме - правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особі відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмете який має невисоку вартість.

Таким чином, оспорюваний Договір позики укладено стосовно цінного майна. Отже, при підписанні оспорюваного Договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно було отримати від ОСОБА_3 письмову згоду на його укладення. ОСОБА_3 , яка на той час була дружиною ОСОБА_2 , не пам`ятає про наявність факту надання письмової та/або усної згоди сторонам на укладення оспорюваного договору позики, що свідчить про відсутність вільного, такого що відповідало би внутрішній волі, волевиявлення щодо укладення оспорюваного договору позики. Крім того, ОСОБА_3 взагалі не було відомо про укладення оспорюваного договору її чоловіком, ніяких доказів про повідомлення її про цей договір не надано. Зазначення в договорі позики про те, що ОСОБА_2 отримав згоду від своїх близьких родичів на укладення даного договору не є доказом, що безспірно підтверджує обізнаність ОСОБА_3 про отримання її чоловіком позики за вказаним договором, оскільки підпису ОСОБА_3 про повідомлення її та/або отримання згоди на укладення договору її чоловіком на значну суму не наведено. Якби сторони діяли згідно з вимогами чинного в Україні законодавства, зокрема Сімейного кодексу України, та повідомили ОСОБА_3 про укладення оспорюваного Договору позики, ознайомили її з умовами вказаного договору, ОСОБА_3 в жодному разі не надала б відповідної письмової згоди на його укладення, оскільки він суперечить інтересам сім`ї. Таким чином, оспорюваний договір позики, укладений 30.09.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є недійсним, оскільки недодержано в момент вчинення вказаного правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 статті 203 цього ЦК України, а саме - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави суспільства, його моральним засадам. Оспорюваний правочин суперечить ст. 65 СК України, ст. 369 ЦК України.

13.11.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Хомишин М.А. подав до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_3 . Обґрунтувавши тим, що після ознайомлення з позовною заявою ОСОБА_3 , позивач просить звернути увагу суду, що позовна заява не містить клопотання про вступ до участі у справі в якості третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим позивач просить суд не вважати поданий позов заявою про вступ до участі у справі в якості третьої особи та залишити позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду, через те, що по своїй правовій природі є окремим самостійним позовом. ОСОБА_3 просить суд визнати договір позики недійсним у зв`язку з відсутністю її згоди на укладання договору позики. Так відповідно до п.9 Договору позик грошей від 30.09.2019 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуймою В.Б. за реєстровим № 906, «Цей договір укладається позичальником за згодою другого подружжя - ОСОБА_3 , викладеного на бланку ННН 958118 у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуймою В.Б. 30.09.2019 року за реєстровим № 905». Отже, представник позивача просить суд позовну заяву ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики грошей від 30.09.2019 року залишити без розгляду. Підготовче судове засідання проводити за його відсутності.

У підготовчому судовому засіданні головуючим суддею поставлено питання про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи з самостійними вимогами у цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Представник позивача - адвокат Хомишин М.А. у підготовчому засіданні заперечував щодо залучення в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та прийнятті позовної заяви про визнання недійсним договору позики грошей - ОСОБА_3 .

Представник відповідача - адвокат Грушко О.О в судовому засіданні не заперечував щодо залучення в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та прийнятті позовної заяви про визнання недійсним договору позики грошей - ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Згідно ст.52 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Згідно із ст.195 ЦПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 цього Кодексу.

Так відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За сформованою правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 01 серпня 2019 року у справі № 916/1743/18, від 12 червня 2019 року у справі № 916/542/18 та від 14 вересня 2021 року у справі № 909/243/18, ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Верховний Суд наголосив на відмінностях між цими поняттями "предмет спору" та "предмет позову". Зокрема, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом первісного спору є стягнення заборгованості за договором позики, а предметом спору за позовом третьої особи ОСОБА_3 є визнання недійсним договору позики.

Тобто, позов ОСОБА_3 не спрямований на той самий предмет спору, що й первісний позов ОСОБА_1 , не є взаємопов`язаний з первісним позовом, адже вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, а тому дійшов висновку, що це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом у даній справі.

Відтак позовна заява подана третьою особою з порушенням вимог ч.2 ст.193 ЦПК України.

З урахуванням застосування до позову третьої особи положенняст.194 ЦПК України, зокрема її частини третьої (зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини другої статті 193 цього Кодексу), така ухвалою суду повертається заявнику, а копія долучається до матеріалів справи.

Установивши, що за своєю суттю позов третьої особи є позовом, який має інший предмет спору, аніж первісний позов, відтак позовну заяву слід повернути заявнику.

Натомість за вимогами ч.3 ст.53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 756/15401/16-ц сформульовано правовий висновок про те, що участь третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги у цивільній справі, зумовлена тим, що судовий спір між сторонами опосередковано стосується прав та інтересів інших осіб, тому участь у справі третіх осіб є формою захисту їх прав та інтересів, що пов`язані із спірним правовідношенням. Окрім того, їх участь у справі дозволяє суду повно та всебічно дослідити обставини справи, з`ясувати дійсні взаємовідносини учасників спору.

Беручи до уваги характер спору та встановлені обставини у своїй сукупності, суд вважає за доцільне залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 .

Отже, з урахуванням залучення до участі у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 , в підготовчому судовому засіданні необхідно оголосити перерву, про що повідомити учасників справи.

З огляду на залучення судом третьої особи, ураховуючи положення ч.3 ст.187 ЦПК України (відповідно до ст.10 ЦПК України застосовується аналогія закону), суд зобов`язує позивача не пізніше двох днів з моменту отримання цієї ухвали направити третій особі копію позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду до наступного підготовчого засідання.

Керуючись ст.ст.53, 193, 194, 197, 198,258-261,353 ЦПК України,суд

п о с т а н о в и в:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики грошей, до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та вступі третьої особи ОСОБА_3 , яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - відмовити та повернути даний позов заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_3 право пред`явлення позову в загальному порядку.

Залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 .

Залученій до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 направити копію цієї ухвали, копію позовної заяви та додатків до неї.

Залучена до участі у справі третя особа має право подати свої пояснення, в яких викласти свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову у відповідності до положень ст. 181 ЦПК України з дотриманням правил, встановлених ч.ч. 3-6 ст. 178 ЦПК України, протягом 15 днів з дня вручення копії цієї ухвали, копії позовної заяви та додатків до неї.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи є їхнім правом. У разі ненадання учасником судового розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні до 16.01.2024 року до 16:00 год.

Ухвала в частині повернення позовної заяви може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://dn.ki.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складений 22 січня 2024 року.

Суддя І.В.Коваленко