Справа № 720/286/23
Провадження № 2/720/315/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03 вересня 2020 року він надав відповідачу позику в сумі 400000 гривень строком до грудня 2020 року, про що свідчить відповідна розписка останньої. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманої нею позики по сьогоднішній день в повній мірі не виконала та в добровільному порядку повертати її не бажає. Просив стягнути з відповідача в примусовому порядку залишок суми позики в розмірі 248405 гривень 76 копійок, а також судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору.

Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив розгляд справи провести з повідомленням сторін.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та підтвердила, що заборгувала позивачу залишок отриманої позики в сумі 248405 гривень 76 копійок за відповідною розпискою від 03 вересня 2020 року.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 вересня 2020 року позивач ОСОБА_2 надав відповідачу ОСОБА_1 позику в сумі 400000 гривень, яку остання зобов`язалася повернути до грудня 2020 року, що підтверджується письмовою розпискою відповідача та останньою не заперечується.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 18 вересня 2012 року за № 6-63цс13.

08 грудня 2022 року позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про повернення боргу.

У своєму позові ОСОБА_2 посилається на те, що відповідачем частково було погашено заборгованість в сумі 151594 гривень 24 копійок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, а відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У зв`язку з тим, що відповідач не повернула позивачу в повній мірі отриману нею позику в обумовлений сторонами строк, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача в примусовому порядку залишку заборгованості, яка складає 248405 гривень 76 копійок.

Крім того, за змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 526, 530, 599, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 03 вересня 2020 року в розмірі 248405 (двісті сорок вісім тисяч чотириста п`ять) гривень 76 копійок, а також судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 2484 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири) гривні 10 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький райсуд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.