ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/211/22 Номер провадження 22-ц/814/2235/23Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Хіль Л.М.,

суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» Маяк» про розірвання договору оренди та скасування державної реєстрації.

Апеляційний суд заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У квітня 2022 року ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позоовм в якому просив припинити дію договору оренди землі між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Маяк» № б/н від 16.04.2011, зареєстрованого 20.08.2014 року за № 15270366, ОСОБА_4 , Реєстраційна служба Котелевського районного управління юстиції, Полтавська обл.; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Маяк» № б/н від 16.04.2011, зареєстрованого 20.08.2014 за № 15270366, ОСОБА_4 ,, Реєстраційна служба Котелевського районного управління юстиції, Полтавська обл.; стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що квітня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Маяк» укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0359 загальною площею 3,2730 га, яка розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського (на разі - Полтавського) району Полтавської області. Зазначений договір було зареєстровано 20.08.2014 року, відповідно до п. 3.1. Договору строк його дії становить 10 років. Пунктом 7.2. Договору встановлено, що його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 8.1. угоди визначено, що після припинення дії договору землекористувач повертає землевласникам земельну ділянку в стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в користування.

Зазначив, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом власником вищевказаної земельної ділянки став ОСОБА_1

16.12.2021 року ТОВ «Агрофірма «Маяк» повідомила що між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Маяк» укладено договір 16.04.2011 року, а зареєстровано 20.08.2014 та на його прохання повернути вищевказану земельну ділянку, оскільки строк оренди (10 років) закінчився, отримав відповідь що цей договір уже пролонговано до 2031 року.

Вважав, що орендар допустив недобросовісність виконання договору, яке полягає у реєстрації укладеного між сторонами договору оренди через три роки після його укладення.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Маяк» відмовлено .

Не погодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 просив рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказано, що фактичне користування земельною ділянкою до його державної реєстрації було безпідставним, оскільки користування земельною ділянкою до моменту набрання чинності договору або після спливу строку його дії є протиправним обмеженням землевласника його майнових прав.

Вказує, що місцевий суд посилаючись на те, що позивачем не надано доказів звернення до орендаря з приводу незареєстрованого договору оренди землі проігнорував що, фізична особа є більш вразливою стороною договору, у якої відсутні спеціальні знання у галузі права, що дозволяють захистити свої права.

Зазначає, що договором не передбачено обов`язку власника земельної ділянки здійснювати перевірку дотримання орендарем зобов`язань щодо державної реєстрації договору.

30.03.2023 року від ТОВ «Агрофірма`Маяк» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник просив апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

Вказане узгоджується з правовою позицією від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц

Від представника позивача адвоката Сидоренко І.О. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність.

ОСОБА_6 належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився.

Від представника ТОВ «Агрофірма`Маяк» надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Борзовець О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.

Проте належних та допустимих доказів щодо хвороби суду не надано.

Апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Вказаного висновку дійшов і Верховний суд у справі №361/8331/18 в постанові від 01 жовтня 2020 року.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 16.04.2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Агрофірма "Маяк" укладено договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0359, площа 3,2730 гектарів, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Котелевської селищної ради. Відповідно до п.3.1 Договір укладено на 10 (десять) років та відповідно до п.3.2 Договору, у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати цей Договір за один рік до закінчення терміну його дії до 16.04.2020 року та Договір вважається пролонгованим (продовженим) на цей же строк і на тих же умовах. Наступні пролонгації на наступні строки здійснюються на зазначених вище умовах.

Зазначений договір було зареєстровано 20.08.2014 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 25.10.2021 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом власником вищевказаної земельної ділянки став ОСОБА_1 .

Згідно до п. 5.4. Договору перехід права власності на земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Землекористувача не є підставою для зміни умов або розірвання цього Договору.

Зі змісту пункту 10.1. Договору він набирає чинності після підписання його Сторонами та державної реєстрації.

Тобто, умовами договору від 16 квітня 2011 року передбачена мовчазна згода щодо поновлення договору. При цьому, укладати додаткову угоду згідно змісту договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) б/н від 16 квітня 2011 року не потрібно, оскільки пролонгація відбувається автоматично, якщо Сторони за один рік до закінчення терміну його дії не заявлять про намір розірвати цей Договір.

16.12.2021 року ТОВ «Агрофірма «Маяк» повідомила що між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Маяк» укладено договір 16.04.2011 року, а зареєстровано 20.08.2014 та на його прохання повернути вищевказану земельну ділянку, оскільки строк оренди (10 років) закінчився, отримав відповідь що цей договір уже пролонговано до 2031 року.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у орендодавця були відсутні можливості контролювати дії орендаря з приводу державної реєстрації договору земельної ділянки.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суд вірним з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту положень частини першої ст. 407 ЦК України (далі - ЦК) та частини першої ст. 102-1 ЗК України (далі - ЗК) вбачається, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб , яке виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до ЦК.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згодиПравочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року № 6-2777цс16.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).

Вирішуючи спір у цій справі, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору. Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регулює питання припинення договору оренди землі, а саме договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

У пункті «ї» частини першої статті 211 ЗК України передбачено, що порушенням земельного законодавства є, зокрема, ухилення від державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із частиною другою статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У справі, що переглядається, позивач не довів існування об`єктивних обставин, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки, зокрема: чи мав орендодавець можливість контролювати дії орендаря з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, оскільки передача земельної ділянки відбулася у день підписання договору оренди, а державна реєстрація лише через три роки.

В матеріалх справи відстуні належні докази того, що у позивача була вілсутня можливість контробвати дії орендоря з приводу деражвної ресєтрці довору оренди землі.

Слід також зазначити, що орендодавець не був позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію спірного договору особисто, а не покладатися на орендаря.

За таких обставин місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову .

Доводи апеляційної скарги про те, що фактичне користування земельною ділянкою до його державної реєстрації було безпідставним не заслуговують на увагу, оскільки сам орендодавець не пересвідчився та не вчинив дії щодо контролю з державної реєстрації договору оренди землі.

Доводи апеляційної скарги, що користування земельною ділянкою після спливу строку дії договору є протиправним обмеженням землевласника його майнових прав не заслуговують на увагу, оскільки спірний договір оренди землі було пролонговано на підставі умов зазначених у договорі про оренду землі та на даний час строк договору не закінчився.

Доводи апеляційної скарги про те, що договором не передбачено обов`язку власника земельної ділянки здійснювати перевірку дотримання орендарем зобов`язань щодо державної реєстрації договору не заслуговують на увагу, оскільки договором про оренду землі не покладено обов`язок державної реєстрації спірного договору на орендаря, а тому орендодавець не був позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію спірного договору особисто.

Доводи апеляційної скарги, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, висновків суду не спростовують та на правильність постановленого рішення не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 20.03.2023 року