справа № 755/5099/21 головуючий у суді І інстанції Бабко В.В.
провадження № 22-ц/824/1051/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Жванко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», поданою представником - адвокатом Слостіним Андрієм Геннадійовичем, на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Газматова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2022 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Газматова Аліна Анатоліївна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги задоволені.

У серпні 2022 року від представника позивача - адвоката Філатової О.С. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що 10 березня 2021 року між АБ « Філатова та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Філатової Ольги Сергіївни з однієї сторони та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги № 31. Витрати на правничу допомогу, які поніс позивач при розгляді цивільної справи № 755/5099/21 у Деснянському районному суді міста Києва становлять 18 000,00 грн., що підтверджені Актом № 1 прийому-передачі наданих послуг, як додатку до Договору про надання правової допомоги № 31 від 10 березня 2021 року.

20 вересня 2022 року по справі було ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи на правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн.

Не погодившись із вказаним додатковим судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», через представника - адвоката Слостіна Андрія Геннадійовича, подало апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що позивачем не було вказано поважні причини, за яких він не міг долучити докази, що підтверджують розмір витрат, до закінчення судових дебатів у справі. Зазначає, що відповідачем подавалося клопотання про зменшення витрат на надання правничої допомоги із обґрунтуванням відсутності належних доказів та документів щодо надання такої правничої допомоги та належних доказів оплати, а також про неспівмірність заявленої суми витрат на правничу допомогу по відношенню до складності справи. Також надавалося заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Окрім того, апелянт наголошує на тому, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не було надано документів, які визначені законом на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги, зокрема, не долучено доказів на підтвердження сплати клієнтом ОСОБА_1 адвокату винагороди в будь-якому розмірі, а тим більше в розмірі 18 000,00 грн.

Щодо вказаної представником позивача послуги про погодження правової позиції клієнта при оскарженні виконавчого напису, яка вартує 1 500,00 грн., апелянт вважає, що клієнт не має правової позиції, оскільки не володіє знаннями в галузі права, і зворотньо, якщо клієнт звертається до фахівця в галузі права за правничою допомогою, то він не може знати всі правові позиції з того чи іншого питання, їх повідомляє клієнту адвокат. Також зазначає, що подані стороною позивача клопотання про розгляд справи без участі позивача є однотипними, а вартість є явно завищеною за одне клопотання.

У апеляційній скарзі апелянт посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в додаткових постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) та від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ac18).

Апелянт вважає, що вартість послуг, вказана представником, є завищеною для категорії справи незначної, на думку апелянта, складності, по яких вже є сформованою судова практика не на користь відповідача. При цьому звертає увагу на те, що адвокат Філатова О.С. отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 11 березня 2019 року. Посилаючись на судову практику, зазначає, що середня вартість адвокатських послуг в аналогічних справах складає 1 907,00 грн.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

02 січня 2023 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», направлений представником - адвокатом Філатовою Ольгою Сергіївною засобами поштового зв`язку 27 грудня 2022 року. У вказаному відзиві позивачка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) грн.

При цьому позивачка вказувала про те, що при подачі позовної заяви адвокат Філатова О.С. зазначала, що позивач понесе інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи за цим позовом та надала до суду для підтвердження копію Договору про надання правової допомоги, оригінал ордеру та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Зазначає, що окрім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення було додано Акт № 1 прийому-передачі наданих послуг, як додатку до Договору про надання правової допомоги №31 від 10 березня 2021 року, де було зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Також звертає увагу суду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в справі № 910/12876/19, згідно якої розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Сторона позивача також наголошувала на тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказує, що дана позиція є усталеною та викладеною, зокрема, в правових позиціях Верховного Суду в справі № 923/560/17, № 329/766/18 та №178/1522/18.

Поряд з цим, у відзиві на апеляційну скаргу позивачка також зазначала, що ціна понесених нею судових витрат не є остаточною та буде надана до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

17 січня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь апелянта на відзив на апеляційну скаргу, в якій ТОВ «ФК "Женева», підтримуючи доводи апеляційної скарги, просило її задовольнити. Також до даної відповіді на відзив на апеляційну скаргу відповідачем було долучено клопотання про зменшення витрат на надання правничої допомоги, в якому відповідач просив відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено, що 27.07.2022 Деснянським районним судом міста Києва було ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Газматова Аліна Анатоліївна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 в суді здійснювала адвокат Філатова Ольга Сергіївна на підставі Договору про надання правової допомоги № 31 від 10.03.2021; Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1217428; Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000462 від 11.03.2019; Акту №1 від 27.07.2021 прийому-передачі надання послуг до Договором про надання правової допомоги від 10.03.2021 № 31 на загальну суму 18000,00грн.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що витрати в розмірі 18000,00 грн. відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та не суперечить принципу розподілу таких витрат.

Колегія суддів не повною мірою погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частина 1 статті 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте, згідно п. 6.51 висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18 передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №8261216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 757/60277/18-ц (провадження № 61-15924св20).

Щодо доводів апелянта про відсутність поважних причин, за яких позивач не міг долучити докази розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів та про відсутність доказів сплати ОСОБА_1 адвокату винагороди апеляційний суд зазначає про таке.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, можна дійти висновку, що, по-перше, докази судових витрат можуть бути подані стороною та третьою особою протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, а не за умови зазначення поважних причин неможливості подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві повідомлялося, що позивачем понесені судові витрати складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. Одночасно, позивач припускає, що при подальшому розгляді справи в нього можуть виникнути непередбачувані судові витрати, пов`язані з розглядом справи за цим позовом (т.1, а.с.9).

По-друге, до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, провадження № К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/10548/19, провадження № К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, провадження № К/9901/22452/20.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.

Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).

Таким чином, ненадання стороною позивача доказів фактичної сплати таких судових витрат не є підставою для відмови у їх стягненні у разі підтвердження їх реальності.

Поряд з цим, апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги про не співмірність вказаних стороною позивача судових витрат на правничу допомогу та відсутність доказів реальності надання окремих послуг адвоката Філатової Ольги Сергіївни.

Так, відповідно до змісту Акта № 3 від 27 липня 2021 року прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правової допомоги №31 від 10 березня 2021 року Адвокатське бюро «Філатова та партнери» та ОСОБА_1 уклали цей акт про те, що на підставі Договору про надання правової допомоги № 31 від 10 березня 2021 року, позивачеві виконавцем були надані такі послуги з юридичного супроводу та консультування клієнта:

1. Консультація Клієнта 10 березня 2021 року - 2 500 грн. (1 год.).

2. Погодження правової позиції Клієнта при оскарженні виконавчого напису №8005, приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Газматової Аліни Анатоліївни від 22 листопада 2019 року - 1 500 грн. 00 коп. (1 год.).

3. Подача до Деснянського районного суду м. Києва позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 3500 грн (7 год.).

4. Подача до Деснянського районного районного суду м. Києва заяви про забезпечення позову від 15 березня 2021 року - 1 500 грн. (1 год.).

5. Участь у судовому засіданні 25 серпня 2021 року - 2 500 рн. (1 год).

6. Участь у судовому засіданні 12 жовтня 2021 року - 2 500 рн. (1 год).

7. Направлення на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі позивача від 26 листопада 2021 року.

8. Направлення на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі позивача від 26 січня 2022 року.

9. Направлення на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі позивача від 22 березня 2022 року.

10. Направлення на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі позивача від 19 липня 2022 року.

Загальна вартість робіт (послуг) згідно вказаного Акту №1 склала 18 000,00 грн.

Однак, апеляційний суд вважає, що погодження правової позиції Клієнта є складовою консультації Клієнта, оскільки зустріч із клієнтом, консультація та погодження правової позиції мають організаційний характер, що є початковим етапом для підготовки та подачі позовної заяви.

Тому, апеляційний суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в даній частині, що становлять 1 500 грн. 00 коп.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо участі представника позивача в судовому засіданні 25 серпня 2021 року. Натомість, згідно аркушу справи 70 (т.1) сторони в судове засідання 25 серпня 2021 року не з`явилися.

Отже, апеляційний суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в даній частині, що становлять 2 500 грн. 00 коп.

Щодо участі представника позивача у судовому засіданні 12 жовтня 2021 року апеляційний суд бере до уваги, що згідно Акту № 1 зазначено тривалість такої участі - одну годину. Однак, згідно протоколу судового засіданні від 12 жовтня 2021 року судове засідання було розпочато о 09:47 год., а закінчилося о 09:52 год. Таким чином, представник позивача - адвокат Філатова О.С. брала участь в судовому засіданні протягом 5 хвилин (.1, а.с.78).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу щодо участі представника позивача в судовому засіданні від 12 жовтня 2021 року в розмірі 208 грн. 35 коп. (41,67 грн.*5хв).

Клопотання про розгляд справи без участі позивача від 26 листопада 2021 року та від 22 березня 2022 року в матеріалах справи відсутні, а тому витрати на правничу допомогу в цій частині (1000 грн.+1000 грн.) є недоведеними і відшкодуванню з відповідача не підлягають.

Щодо направлення на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі позивача від 26 січня 2022 року (т.1, а.с.110) та від 19 липня 2022 року (т.1, а.с.182) апеляційний суд зазначає про таке. Як вбачається з матеріалів справи, вказані клопотання були написані представником позивача від руки (обсяг-1 сторінка кожне). При цьому дані клопотання не містять жодних обґрунтувань, та не потребували попередньої підготовки з метою пошуку судової практики, нормативно-правових актів тощо.

А відтак, апеляційний суд вважає, що вартість витрат на правничу допомогу в цій частині не є співмірною з їх обсягом та часом, витраченим представником позивача на їх підготовку. Тому, колегія суддів вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в цій частині в розмірі 400,00 грн. (по 200,00 грн. за кожне клопотання).

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява представника позивача - адвоката Філатової О.С. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу підлягала частковому задоволенню, оскільки витрати позивача на правничу допомогу в даній справі, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та які реально підтверджені, становлять 8 108 грн. 35 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному додатковому рішенні, не повною мірою ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Як було зазначено вище, у відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила стягнути з ТОВ «ФК ЖЕНЕВА на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

У обґрунтування вказаних вимог представником позивача до відзиву на апеляційну скаргу було додано копію Договору № 70 про надання правової допомоги від 10 березня 2022 року (т.2, а.с.35) та Акт №2 прийому передачі наданих послуг до Договору надання правової допомоги №70 від 10 березня 2022 року (далі-Акт №2) (т.2, а.с.36).

Зі змісту вказаного Акту №2 вбачається, що Адвокатське бюро «Філатова та партнери» в особі Керуючого бюро Філатової Ольги Сергіївни та ОСОБА_1 уклали цей акт про те, що на підставі Договору про надання правової допомоги №31 від 10 березня 2021 року, виконавцем були надані такі послуги з юридичного супроводу та консультування клієнта, а саме:

1.Консультація клієнта 22 грудня 2021 року та погодження правової позиції клієнта при написанні відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Женева» на додатковое рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року у справі № 755/5099/21 (1 год) - 1 500 грн.

2. Подача до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року у справі № 755/5099/21 (3 год.) - 2 500 грн.

Розглядаючи таку вимогу позивача, з урахуванням норм закону щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вказаних вище в даній постанові, апеляційний суд вважає, що з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу частково, зважаючи на таке.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. У вказаному клопотанні ТОВ «ФК «Женева» звертало увагу суду на незначну складність справи та на завищений розмір судових витрат позивача у суді апеляційної інстанції. Окрім того, відповідач вказував про те, що до заяви не було подано належних доказів на підтвердження оплати правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату, акту прийому-передачі наданих послуг, платіжних документів.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу апеляційний суд враховує, що витрати позивача відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та не суперечить принципу розподілу таких витрат.

Пунктами 1, 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються пропорційно до задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції частково, в розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», подану представником - адвокатом Слостіним Андрієм Геннадійовичем, - задовольнити частково.

Додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Філатовою Ольгою Сергіївною, про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 108 (вісім тисяч сто вісім) грн. 35 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова