Провадження № 2/932/527/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі судового засідання - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

03.12.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 03.12.2007 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого став ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а потім ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп», укладено кредитний договір № МL-301/826/2007, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 49 300 швейцарських франків, з цільовим призначенням придбання нерухомого майна та датою остаточного повернення кредиту 03.12.2037 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ним та ЗАТ «ОТП Банк» укладено іпотечний договір № РМL-301/508/2007 від 03.12.2007 року, відповідно до п.3.2. якого, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . 03.12.2007 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» укладено Додатковий договір № 1 до договору № РМL-301/508/2007 від 03.12.2007 року. 10.12.2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором № МL-301/826/2007. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2012 року у справі № 437/1047/12 задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та стягнуто з нього суму боргу за кредитним договором № МL-301/826/2007 від 03.12.2007 року в сумі 502 648,77 грн. 28.05.2021 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Факторинг компанія «Фінвест Груп» укладено договір про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором, відповідно до якого новий кредитор набуває усі права кредитора за кредитним договором № МL-301/826/2007 від 03.12.2007 року. З інформаційної довідки № 287351777 від 29.11.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта вбачається, що 03.09.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 60341437 від 14.09.2021 року щодо реєстрації права власності на квартиру, загальною площею 38,5 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 за ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп».

Позивач вказує на те, що йому не було відомо про факт відступлення права вимоги за кредитним договором, договором іпотеки та про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно, про дану обставину він дізнався лише після отримання вищезазначеної інформації. Він вважає, що вказана реєстрація права власності ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» була проведена реєстратором без відповідних підстав та всупереч вимогам законодавства, а саме: вказане рішення нотаріуса підлягає скасуванню, оскільки як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на вказану квартиру було накладено арешт, який зареєстрований в реєстрі 20.06.2013 року, номер запису про обтяженя 43938266, який не скасований та не знятий та є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Тому відповідачем та державним реєстатором були порушені вимоги Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою КМУ від 17.10.2013 р. № 868. Також, відповідач протиправно, в порушенням норм закону та іпотечного договору набув у власність вказану квартиру предмет іпотеки, чим порушив його право власності. Позивач зазначає, що на спірне нерухоме майно поширюється дія Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», також відповідачем не була проведена оцінка спірного об`єкта нерухомого майна; відповідачем не було направлено вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору. Також відповідачем не дотримано вимоги Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, в частині наявності документа, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній вимозі. Враховуючи викладене, відповідачем порушено вимоги договору та норми чинного законодавства щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття права власності.

Посилаючись на викладені обставини позивач ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправним дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлії Олександрівни щодо проведення 03.09.2021 року державної реєстрації права власності на квартиру загальною площею 38,5 кв.м.,житлова площа 19,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп»; скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлії Олександрівни від 03.09.2021 року № 43937196 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020; припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати покласти на відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 03.12.2021 року вказана позовна заява була залишена без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, заборонено власнику майна та будь-яким особам у тому числі приватним та державним нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, товарним біржам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, суборенду або позику чи позичку, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані із державною реєстрацією речових прав (зокрема, внесення змін та скасування) щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 38,5 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., до набрання рішення суду законної сили.

Ухвалою від 13.12.2021 року справа прийнята суддею до провадження, визначено про розгляд справи в порядку загального провадження з проведенням підготовчого засідання.

07.02.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти пред`явленого позову. Відповідач, зокрема, зазначає, що 28 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» укладено договір факторингу № 28/05/21(далі Договір факторингу). Відповідно до умов Договору факторингу Клієнт (Первісний Кредитор) передає, а Фактор (Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитним договором № ML-301/826/2007 від 03.12.2007, який було укладено між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Кредитним договором. Додатково, на виконання пп.7.1.1 п.7.1 ч.7 Договору факторингу, 28.05.2021 року, шляхом складання Акта приймання-передачі Документації (Додаток № 1 До Договору факторингу), Клієнт передав Фактору документи, які засвічують право грошової вимоги, що передається з усіма супутніми документами. Загальна сума боргу ОСОБА_1 , право вимоги якої було передано за Договором факторингу становить 505 867,77 грн. (п.5.2 ч.5 Договору факторингу). Зазначена сума заборгованості за Кредитним договором підтверджується рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2012 року (справа №437/1047/12), яке набрало законної сили. Зазначені обставини не потребують додаткового доказування з урахуванням положення ч.4 ст.82 ЦПК України. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, та діє до повного його виконання Сторонами. Отже, право вимоги належного виконання ОСОБА_1 зобов`язання по сплаті суми заборгованості за Кредитним договором № ML-301/826/2007 від 03.12.2007, після підписання 28.05.2021 року Договору факторингу, безумовно перейшли до Нового кредитора, а саме до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (). З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 03.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № РМL-301/508/2007, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 15654. Відповідно до якого, в іпотеку ОСОБА_1 передав нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 38,5 кв.м. Так, 28.05.2021 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (Новий іпотекодержатель) було укладено Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № РМL-301/508/2007, посвідченого 03 грудня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 15654, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за №1040 (надалі - Договір відступлення). У відповідності до якого, Первісний іпотекодержатель передав та відступив Новому іпотекодержателю всю сукупність прав, належних Первісному іпотекодержателю за Договором забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, право звернення стягнення на предмет обтяження іпотекою та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета обтяження іпотекою ( п.1.1 Договору відступлення). Відповідач зазначає, що до спірних правовідносин з державної реєстрації права власності на спірне майно, необхідно застосовувати Закони та інші нормативно-правові акти, які діяли на час вчинення державної реєстрації права власності (датою вчинення якої визнано 03.09.2021 року). Відповідачем зазначається, що позивач посилається в тексті позовної заяви на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які не були чинні на дату проведення реєстраційної дії 03.09.2021 року, останнім наголошено, що положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції на момент проведення реєстраційної дії була відсутня така підстава для відмови в проведенні державної реєстрації, яка мала місце до 01.01.2016 р. (тобто п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідач наголошує, що редакція статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на момент проведення реєстрації права власності прямо передбачала, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем в порядку передбаченому, зокрема, статтею 37 Закону України «Про іпотеку», а наявність обтяжень, які зареєстровані після державної реєстрації іпотеки безумовно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Тому, посилання позивача на той факт, що наявність в Реєстрі запису про арешт майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте не заслуговують на увагу. З приводу посилання позивача на поширення на спірне майно дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідач наголошує, що для розуміння того, чи поширює свою дію Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини, слід детально дослідити умови, за яких даний Закон підлягає застосуванню. Відповідач зазначає, що на момент звернення до приватного нотаріуса з заявою про реєстрацію права власності на іпотечне майно, за позивачем зареєстровано також на праві власності житловий будинок, загальною площею 48.9 кв.м, житловою площею 24.2 кв.м, який розташовано за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248) вказана обставина виключає можливість поширення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірне майно, оскільки перша умова, яка закріплена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стосовно відсутності у позичальника (позивач за позовом) іншого нерухомого житлового майна не дотримана. Таким чином, нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 38,5 кв.м, житловою 19.1 кв.м. - не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідач зазначає, що суб`єктом оціночної діяльності було проведено оцінку нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі чого було сформовано Звіт про оцінку майна від 03.09.2021 року, більш того, відповідачем була дотримана вимога стосовно дійсності визначеної суб`єктом оціночної діяльності вартості предмета іпотеки, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення реєстрації. Окрім цього, відповідач вказує, що позивачем застосовано п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127 в редакції, яка не була чинною на момент проведення реєстраційної дії приватним нотаріусом на спірне майно. Поряд з цим, редакцією Порядку № 1127 (на дату проведення реєстраційної дії) вимагалось надати один із документів яким би підтверджувався факт отримання/ відмови від отримання іпотекодавцем Вимоги (в разі, якщо Іпотекодавець з`явився у відділені поштового зв`язку для отримання власної кореспонденції) або копії поштових конвертів (надається у разі, якщо Іпотекодавцем не вчинено активних дій, які направлені на особисте отримання Вимоги у відділені поштового зв`язку) ? головною умовою в такому разі є дотримання Іпотекодержателем часових проміжків, у разі, якщо конверт з первинно направленою Вимогою було повернуто відправнику, то в такому разі, Вимога повинна бути направлена повторно не раніше ніж через один місяць. Причина для повернення відправнику направлених Вимог зазначається працівником поштового зв`язку на конверті і може бути пов`язана як з відсутністю адресата, так і з закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення; або паперові копії електронного листа, яким була надіслана означена вимога (за умови, що сторони погодили такий спосіб обміну електронними документами. Положенням п.61 Порядку №1127 та ст.35 Закону України «Про іпотеку» покладено обов`язок на Іпотекодержателя саме надіслати вимогу про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договорі, а вже факт надсилання Вимоги, у разі, якщо вона залишилась Боржником без виконання, дозволяє Іпотекодержателю прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Відповідачем було скеровано вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договорі за адресою проживання позивача - АДРЕСА_3 , а тому останнім було дотримано вимоги п.61 Порядку № 1127 в редакції на момент проведення реєстраційної дії.

Ухвалою від 19.01.2023 року було закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою від 25.04.2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позові.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судове засідання, яке призначене на 28.11.2023 року учасники справи не з`явились, про дату і час судового засідання були повідомлені належним чином.

Додатково, від представника позивача і представника відповідача на адресу суду скеровані клопотання, в яких останні просять суд провести судове засідання, яке призначене на 28.11.2023 року за відсутності сторін спору та їх представників. В свою чергу, представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, а представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, просить врахувати аргументи і заперечення, які були викладені в відзиві на позов, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, за відсутності учасників справи та їх представників, без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК Українисуд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 03.12.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого став ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а потім ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп», укладено кредитний договір № МL-301/826/2007, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 49 300 швейцарських франків, з цільовим призначенням придбання нерухомого майна та датою остаточного повернення кредиту 03.12.2037 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено іпотечний договір № РМL-301/508/2007 від 03.12.2007 року, відповідно до п.3.2. якого, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . 02.07.2009 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено Додатковий договір № 1 до договору № РМL-301/508/2007 від 03.12.2007 року.

Відповідно до пункту 6.4. іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, самостійно обравши шляхи позасудового врегулювання спору.

Зокрема, відповідно до підпункту 6.4.2 указаного договору іпотеки, при виникненні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому Договорі) з вказівкою про загальну суму Боргових зобов`язань та граничний строк погашення боргових зобов`язань. У випадку непогашення іпотекодавцем боргових зобов`язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні.

Також, положенням указаного договору іпотеки передбачено застереження наступного змісту : Сторони встановлюють, що положення пункту 6.4. з підпунктами цього Договору, разом з іншими положеннями цього Договору, являють собою повний укладений договір між Сторонами про задоволення вимог Іпотекодержателя в якому Сторони визначили можливі засоби звернення стягнення на предмет Іпотеки.

Додатковим договором № 1 до договору іпотеки № PML-301/508/2007 від 03.12.2007 р., який посвідчено 02.07.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4589, сторони цього Додаткового договору домовились внести зміни і доповнення в Договір іпотеки, які стосувались внесення змін до розділу «визначення термінів» та у статтю 2 Договору іпотеки, виклавши п.2.1.5. та п.2.1.5.1. в новій редакції, яка передбачила збільшення розміру боргових зобов`язань боржника за кредитним договором № ML-301/826/2007 від 03.12.2007 р. Решта положень Договору іпотеки залишаються без змін.

28.05.2021 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» укладено договір факторингу № 28/05/21, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» набуло усі права кредитора за кредитним договором № МL-301/826/2007 від 03.12.2007 року, боржником за яким виступає ОСОБА_1 . У пункті 2 договору факторингу «Тлумачення термінів» визначено: кредитний договір № МL-301/826/2007 від 03.12.2007 року, укладений ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та боржником, у відповідності до якого перший надав боржнику грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а боржник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, а також додаткові угоди до цих договорів. Право грошової вимоги за кредитним договором було відступлено клієнту на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 10 грудня 2010 року, укладеного з ПАТ «ОТП Банк».

Пунктом 5.1. договору визначено, що у відповідності до умов цього договору, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату шляхом дисконтування суми заборгованості, а клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржника в розмірі заборгованості, яка виникла внаслідок укладення з боржником кредитного договору та надання боржнику кредитних коштів згідно умов кредитного договору. Загальний розмір заборгованості боржника, право вимоги щодо якої відступається відповідно до заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2012 року по справі № 437/1047/12, складає 505 867,77 грн.,з яких: заборгованість за основною сумою боргу за фінансовим кредитом 436 483,84 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом 66 164,93 грн., судові витрати 3219,00.

Відповідно до умов пп.7.1.1 п.7.1. розділу 7 договору факторингу, клієнт зобов`язаний протягом двох робочих днів від дня здійснення фінансування згідно розділу 6 договору факторингу передати новому кредитору документацію за актом приймання-передачі документів.

Так, 28 травня 2021 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Фінвест Груп» було складено акт приймання-передачі Документації (Додаток 1 до договору факторингу від 28.05.2021 р. №28/05/21). Так, клієнт передав, а фактор прийняв наступну документацію: кредитний договорів № ML-301/826/2007 від 03 грудня 2007 року; додатковий договір № ML-301/826/2007/CHF від 03 грудня 2007 року до кредитного договору № ML-301/826/2007 від 03 грудня 2007 року; додаток № 1 до додаткового договору до кредитного договору № ML-301/826/2007, додатковий договір №1 від 02.07.2009 року до кредитного договору № ML-301/826/2007 від 03 грудня 2007 року, додаток № 1 до додаткового договору №1 від 02.07.2009 року до кредитного договору № ML-301/826/2007 від 03 грудня 2007 року, додатковий договір №2 від 04.12.2009 року до кредитного договору № ML-301/826/2007 від 03 грудня 2007 року, додатковий договір № 3 від 05.05.2010 року до кредитного договору № ML-301/826/2007 від 03 грудня 2007 року, додаток №1 до додаткового договору №3 від 05.05.2010 року до кредитного договору № ML-301/826/2007 від 03 грудня 2007 року.

28 травня 2021 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Фінвест Груп» (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № PМL-301/508/2007, посвідченого 03 грудня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 15654, згідно умов якого первісний іпотекодержатель передає та відступає новому іпотекодержателю всю сукупність прав, належних первісному іпотекодержателю за договором забезпечення, включаючи, але не обмежуючись правом звернення стягнення на предмет обтяження та отримання задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження іпотекою. Новому іпотекодержателю переходять всі права первісного іпотекодержателя як сторони за договором забезпечення в обсягах та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором та відповідно до умов чинного законодавства. Договір було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1040.

Додатком №1 до договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки № PМL-301/508/2007, посвідченого 03 грудня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 15654 від 28 травня 2021 року, між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем було укладено акт приймання-передачі документів. Так, первісний іпотекодержатель передав, а новий іпотекодержатель прийняв, зокрема, договір іпотеки № PМL-301/508/2007, посвідчений 03 грудня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 15654.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 287351777 від 29 листопада 2021 року вбачається, що 03 вересня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричкою Ю. О. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності, номер запису № 60341437 на квартиру загальною площею 38,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «Фінвест Груп». Підстава виникнення права власності зазначено: договір іпотеки № PМL-301/508/2007, серія та номер 15654, виданий 03 грудня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

ТОВ «ФК «Фінвест Груп» направляло на адресу ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» (іпотечне повідомлення) вих. № 66/04/06/21 від 11 червня 2021 року та вих. № 88/04/07/21 від 14 липня 2021 року (повторно).

Із змісту зазначених вимог вбачається, що ТОВ «ФК «Фінвест Груп» повідомило ОСОБА_1 про те, що, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № PМL-301/508/2007 від 03 грудня 2007 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Фінвест Груп», останнє набуло всю сукупність прав, належних первісному іпотекодержателю за договором іпотеки, включаючи право звернення на предмет іпотеки та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета іпотеки. Також товариство повідомило про наявну у ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 505 867,77 грн. та вимагало в 30 денний строк виконати порушені зобов`язання шляхом сплати указаної суми за зазначеними у повідомленні реквізитами. Крім цього, ТОВ «ФК «Фінвест Груп» попередило, що у разі невиконання цієї вимоги у встановлений строк, ними будуть вжиті заходи для погашення заборгованості шляхом позасудового врегулювання на підставі пункту 6.4 ст.6 договору іпотеки та статті 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на час прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (частини перша, четверта статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до пункту 6.4. договору іпотеки № PМL-301/508/2007 від 03 грудня 2007, іпотекодержатель має право, самостійно обравши шляхи позасудового врегулювання спору, звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання.

Зокрема, відповідно до підпункту 6.4.2 указаного іпотечного договору, при виникненні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому Договорі) з вказівкою про загальну суму Боргових зобов`язань та граничний строк погашення боргових зобов`язань. У випадку непогашення іпотекодавцем боргових зобов`язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні.

Таким чином, договір іпотеки № PМL-301/508/2007 від 03 грудня 2007 року містить застереження, яке надавало ТОВ «ФК «Фінвест Груп» право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений Законом України «Про іпотеку».

Таким чином суд встановив, що у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рички Ю.О. існувала правова підстава (а саме, застереження в іпотечних договорах) для здійснення державної реєстрації за ТОВ «ФК «Фінвест Груп» права власності на квартиру загальною площею 38,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 .

Посилання позивача на відсутність у приватного нотаріуса підстав для реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем у зв`язку з наявністю у реєстрі запису про арешт майна не заслуговують на увагу. Так, у статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і далі в редакції на момент проведення реєстраційної дії 03.03.2021 р.) закріплений вичерпний перелік підстав, у разі встановлення яких, державний реєстратор відмовляє у проведення державної реєстрації прав. Зокрема, п.6 ч.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що підставою для відмови в державній реєстрації справ є наявність зареєстрованих обтяження речових прав на нерухоме майно. Проте, п.7 ч.4 ч.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку».

Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Також, відповідно до положень п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127 (в ред., яка діяла на час проведення державної реєстрації): наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єдиного реєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. У постанові ВП ВС від 08.06.2021 р. (справа № 346/1305/19) колегія суду звернула увагу, що наявність обтяження речових прав на квартиру, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі постанови приватного виконавця про арешт майна боржника, не могло бути підставою для відмови у державній реєстрації права власності на квартиру у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки такий арешт було накладено після державної реєстрації іпотеки на спірне майно.

Позивач також зазначав, що на спірне майно поширює свою дію Закон України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», проте з цими доводами суд погодитись не може. Для розуміння того, чи поширює свою дію Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини, слід детально дослідити умови, за яких даний Закон підлягає застосуванню. Першою умови, яка закріплена у абз.2 пп.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» закріплює, що для поширення дії названого закону, слід встановити, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна , якщо ця умова виконується, тоді перевіряється чи не перевищує загальна площа такого нерухомого майна законодавчо встановлені межі.

В рамках спірних правовідносин судом встановлено, що на момент звернення до приватного нотаріуса з заявою про реєстрацію права власності на іпотечне майно за позивачем зареєстровано також на праві власності житловий будинок, загальною площею 48.9 кв.м, житловою площею 24.2 кв.м, який розташовано за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248). Вказана інформація підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 296945030 від 28.01.2022). Додатково, самим Позивачем у позовній заяві вказано, що місце його проживання знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , також посилання на вказану адресу містить і Кредитний договір і Договір іпотеки. За таких обставин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.

Схожа правова позиція висловлена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 жовтня 2020 року справа №761/24810/14-ц (провадження № 61-3647св19).

Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Оскільки державна реєстрація права власності за відповідачем була проведена 03 вересня 2021 року, отже необхідно керуватися Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в ред. від 02.07.2021 р.).

Пунктом 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, в редакції, чинній на час проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Фінвест Груп», встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Відповідно до пункту 57 Порядку для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Згідно з пунктом 61 вказаного Порядку для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або

засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Фінвест Груп» направляло на адресу ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» (іпотечне повідомлення) вих. № 66/04/06/21 від 11 червня 2021 року та вих. № 88/04/07/21 від 14 липня 2021 року (повторно).

Вказані письмові вимоги не були отримані ОСОБА_1 та повернулися відправнику.

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також потрібно вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19).

Додатково суд звертає увагу, що непогодження оцінки предмета іпотеки з власником майна, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, оскільки основною підставою для скасування такого рішення є відсутність такої оцінки. Правовий висновок Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2023 року (справа № 372/548/20-ц, провадження № 61-10404св22). Натомість, позивач не довів належними і допустимими доказами обставину відсутності оцінки спірного майна, разом з тим, матеріали справи містять копію звіту про оцінку спірного майна.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року).

ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» («Trofimchuk v. Ukraine», від 28 жовтня 2010 р.).

Враховуючи зазначене та встановивши, що вимоги ОСОБА_1 відповідачем були направлені належним чином, а інших порушень вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в ред. від 02.07.2021 р.) судом не встановлено, тому суд доходить висновку, що у державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рички Ю. О. були наявні підстави для проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Фінвест Груп».

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Фінвест Груп» про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно. У зв`язку з чим, позовна вимога позивача про припинення права власності ТОВ «ФК «Фінвест Груп» на спірну квартиру, не підлягає задоволенню, оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, в задоволенні якої суд відмовив.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом було відмовлено у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-11, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 274, 277, 279 суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення його повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева