Ухвала

06 березня 2023 року

місто Київ

справа № 581/293/22

провадження № 61-2107ск23

Верховний Суд, який діє у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 січня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у липні 2022 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просив притягнути до кримінальної відповідальності відповідачів за вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України, відшкодувати на його користь майнову шкоду у розмірі 500 000, 00 грн та моральну шкоду у розмірі 300 000, 00 грн, завдані підпалом будинку.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою від 06 вересня 2022 року Липоводолинський районний суд Сумської області відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою від 15 листопада 2022 року Сумський апеляційний суд залишив без руху апеляційну скаргу та надав заявнику строк з метою усунення її недоліків, який було продовжено ухвалою Сумського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року.

Ухвалою від 17 січня 2023 року Сумський апеляційний суд визнав апеляційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повернув її заявнику.

ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 03 лютого 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, задовольнити його вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявник зазначив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заявник зазначив, що суди не врахували, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 халатно поставилися до виконання своїх обов`язків з охорони будинку заявника; не викликали свідка ОСОБА_4 , яка могла повідомити обставини, що стосуються справи; не врахували усіх обставин справи.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для повернення касаційної скарги заявнику, яку подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Правилами частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) (підпункт 1 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Щодо оцінки наявності визначених заявником підстав касаційного оскарження судового рішення у цій справі

Верховний Суд врахував, що заявник оскаржує у касаційному порядку ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 січня 2023 року про визнання апеляційної скарги його, ОСОБА_1 , неподаною та повернення її заявнику. Ця ухвала суду апеляційної інстанції є процесуальним судовим рішенням, а не рішенням по суті спору, тож підстави касаційної скарги мають бути визначені заявником з урахуванням вимог останнього абзацу частини другої статті 389 ЦПК України - неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. При цьому, доводи касаційної скарги на таке процесуальне рішення повинні стосуватися саме тих процесуальних питань, які вирішувалися апеляційним судом під час постановлення тієї ухвали, яка саме оскаржуються заявником.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не навів передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

Доводи касаційної скарги стосуються лише викладу обставин справи, заявник не навів посилання на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права під час ухвалення процесуального судового рішення про повернення апеляційної скарги заявнику, що є предметом касаційного оскарження.

Посилання у касаційній скарзі про те, що суд не викликав свідка, не врахував обставини справи не є належним викладом підстави касаційного оскарження ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, не стосується суті постановленого апеляційним судом рішення та, відповідно, предмету касаційного оскарження, а свідчить про виклад обставин справи та про осіб, які можуть повідомити суду такі обставини, проте такі обставини встановлюються судом під час розгляду справи по суті, а не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, у тому числі апеляційного провадження.

Тож такі доводи та міркування заявника не є визначеними процесуальним законом підставами для касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції.

ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ

Верховний Суд констатує, що подана заявником касаційна скарга не містить належного викладу підстав, передбачених процесуальним законом для оскарження ухвали суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконав вимог процесуального закону під час подання касаційної скарги щодо наведення визначених процесуальним законом підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 389, 393, 411 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодування майнової та моральної шкоди, не прийняти до розгляду та повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний