Провадження №22-ц/812/212/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Ковальським Є.В.,

за участі представника стягувача Михайловського Д.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу №1423/12201/2012 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «МетаБанк» на ухвалу, яку постановив Центральний районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Гуденко Ольги Андріївни у приміщенні цього суду 13 вересня 2022 року, повний текст якої складений 16 вересня 2022 року за заявою Акціонерного товариства «МетаБанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и л а :

У травні 2012 року Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» (далі ПАТ «МетаБанк»), правонаступником якого є АТ «МетаБанк», звернулося з позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 08 травня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк», було укладено кредитний договір №32-53-08/0013-К, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 66 600 грн. на купівлю транспортних засобів. За користування кредитом встановлена процентна ставка в розмірі 18,5% річних, яка була збільшена з 15 серпня 2008 року до 21 % річних, а з 28 листопада 2008 року до 24,9% річних. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 05 травня 2011 року. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту частинами по 1850 грн., не пізніше передостаннього робочого дня місяця, починаючи з червня 2009 року та сплачувати банку відсотки за користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту.

В забезпечення виконання зобов`язань 28 травня 2008 року між АБ «Металург» та ОСОБА_1 було укладено договір застави, відповідно до якого предметом застави є автомобіль марки ГАЗ, модель2752414, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

08 травня 2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язалася солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідачі свої зобов`язання за вищезазначеним договором не виконали.

Посилаючись на зазначене, ПАТ «МетаБанк» просило стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором №32-53-08/0013-К від 08 травня 2008 року у розмірі 290834,43 грн. та судовий збір у розмірі 2908,34 грн.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» заборгованість по кредиту 57297,72 грн, суму заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 31584,75, пеню -20000 грн., а всього в загальному розмірі 108882,47 грн. та з кожного відповідача по 544,41 грн. судових витрат.

У квітні 2022 року АТ «МетаБанк» звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заява мотивована тим, що 01 січня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва на підставі зазначеного рішення було видано виконавчі листи щодо боржників.

Виконавчий лист щодо ОСОБА_2 неодноразово перебував на виконанні у Центральному відділ ДВС м. Миколаєва, який відповідно до постанови про повернення виконавчого листа від 14 листопада 2017 року, було повернуто стягувачеві.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, як зазначав стягувач, був до 14 листопада 2020 року.

20 жовтня 2020 року АТ «МетаБанк» на адресу приватного виконавця Баришнікова А,Д. було направлено рекомендованою кореспонденцією оригінал виконавчого листа разом із заявою про відкриття виконавчого провадження за вих. №10/2626 від 20 жовтня 2020 року та додатками до неї. На підтвердження зазначеної обставини стягувач надав реєстр №130 на відправлену кореспонденцію АТ «МетаБанк» по Укрпошті від 20 жовтня 2020 року.

03 листопада 2021 року на адресу АТ «МетаБанк» надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д., в якому знаходився пакет документів (заява про відкриття виконавчого провадження, оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_2 та документи на підтвердження повноважень представника АТ «МетаБанк»), без будь-яких процесуальних документів щодо відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, АТ «МетаБанк» вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа №1423/12201/12 щодо ОСОБА_2 сплив з причин, що не залежали від самого стягувача (оскільки виконавчий лист було направлено на примусове виконання засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2020 року). Крім того рішення суду боржниками виконано частково, залишок заборгованості за виконавчим листом становить 34420,29 грн.

Посилаючись на викладене, АТ «МетаБанк» просило суд визнати поважною причину пропуску строку пред`явлення виконавчого листа щодо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_2 , виданого на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва №1423/12201/2012 від 11грудня 2012 року по справі за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановивши новий строк для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2022 року у задоволенні заяви АТ «Метабанк» відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, виконавчий лист щодо ОСОБА_2 , який перебував на виконанні у Центральному відділ ДВС м. Миколаєва, було повернуто стягувачеві відповідно до постанови від 14 листопада 2017 року, тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був до 14 листопада 2020 року.

Стягувач з 14 листопада 2017 року по 20 жовтня 2020 року не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і було пропущено строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки він не вчинив жодних дій щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання у виконавчу службу.

Посилання представника АТ «МетаБанк» - Михайловського Д.С. на те, що 20 жовтня 2020 року АТ «МетаБанк» було направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу приватного виконавця Баришнікова А,Д. оригінал виконавчого листа разом із заявою про відкриття виконавчого провадження за вих. №10/2626 від 20.10.2020 року та додатками до неї суд першої інстанції не прийняв до уваги оскільки на підтвердження зазначеної обставини стягувач надав реєстр №130 на відправлену кореспонденцію АТ «МетаБанк» по Укрпошті від 20 жовтня 2020 року, але суд визнав цей документ недостовірним доказом, оскільки відповідно до зворотної сторінки реєстру №130, а саме списку №4990 стоїть штам №4 Укрпошти м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року. А сама заява про відкриття виконавчого провадження від 20 жовтня 2020 року підписана представником Михайловським Д.С., проте на підтвердження його повноважень надано довіреність від 04 жовтня 2021 року.

В апеляційній скарзі АТ «МетаБанк» просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, визнати поважною причину пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_2 та поновити пропущений строк.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог закону заява АТ «МетаБанк» розглянута без участі заявника, який не повідомлявся про час судового засідання. Стягувач зазначив, що АТ «МетаБанк» 20 жовтня 2020 року було направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу приватного виконавця Баришнікова А.Д. оригінал виконавчого документа разом із заявою про відкриття виконавчого провадження за вихідним №10/2626 та додатками до неї. На підтвердження зазначеної обставини стягувачем надано реєстр №130 на відправлену кореспонденцію, АТ «МетаБанк» по Укрпошті від 20 жовтня 2020 року. Цей пакет документів було отримано приватним виконавцем Баришніковим А.Д. 04 листопада 2020 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції на заяві про відкриття виконавчого провадження.

03 листопада 2021 року на адресу АТ «МетаБанк» надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д., в якому знаходився пакет документів, що направлявся йому для відкриття виконавчого провадження 20 жовтня 2020 року. Проте, жодних процесуальних документів щодо відкриття виконавчого провадження, відмови у відкритті виконавчого провадження або відмови у прийнятті та повернення виконавчого документа без виконання, виконавцем не було винесено, та відповідних відміток в оригіналі виконавчого листа зроблено не було.

Також встановлена судом першої інстанції обставина, що на звороті поштового реєстру, а саме списку №4990 стоїть штамп №4 Укрпошти м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року є помилковою. Оскільки зазначені штампи є наборними, а відповідно до розшифрування індексів, що на них встановлюються перші 6 цифр є датою приймання поштового відправлення (20.10.20), а останні 2 цифри- час приймання поштових відправлень(16). Крім того, до копії зазначеного поштового реєстру АТ «МетаБанк» надало копію фіскального чеку, відповідно до якого, група рекомендованих листів банку за списком № 4990 була відправлена 20 жовтня 2020 року о 16:52:16 годині.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника стягувача Михайловського Д.С., дослідивши матеріали справи та перевіривши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

В силу пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційну скаргу представник АТ «МетаБанк» обґрунтовує, в тому числі тим, що банк не був повідомлений судом про час та місце судового засідання.

Колегія суддів вважає такі аргументи доведеними.

Як визначено частиною 3 статті 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Згідно із матеріалами справи, заяву стягувача АТ «МетаБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання судом призначено до розгляду у судовому засіданні, з повідомленням сторін на 16 вересня 2022 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вважав, що сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Між тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання в порядку, визначеному статтями 128, 130 ЦПК України.

Вказане свідчить про те, що стягувач не був повідомлений про час та місце судового засідання в порядку, визначеному статтями 128, 130 ЦПК України, що в силу положень частини 3 статті 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування рішення у справі.

Щодо вирішення заяви стягувача по суті колегія суддів дійшла наступного.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічна норма містилась у частині 1 статті 14 ЦПК України 2004 року, який був чинним на день ухвалення заочного рішення у справі № 1423/12201/12.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2012 року стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 108882,47 грн та понесені судові витрати, в розмірі 544,41 грн. з кожного (а.с.56).

На підставі заяви АТ «МетаБанк» Центральний районний суд м. Миколаєва 04 січня 2013 року надіслав виконавчі листи на двох відповідачів на адресу банку (а.с.60).

Виконавчий лист щодо ОСОБА_2 перебував на виконанні у Центральному відділ ДВС м. Миколаєва, який було повернуто стягувачеві відповідно до постанови про повернення виконавчого листа від 14 листопада 2017 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), що підтверджується відміткою державного виконавця на виконавчому листі (а.с. 66).

Частинами 1, 3 статті 11 Закону України від 02 червня 2016 року 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України від 02 червня 2016 року 1404-VIII ) визначено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

В силу частини 1 статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року 1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пунктів 5, 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як передбачено частинами 4 та 5 1 статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року 1404-VIII, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, з урахуванням викладених положень закону у зв`язку із пред`явленням виконавчого документу до виконання та повернення його стягувачеві через неможливість повного виконання у зв`язку із відсутністю у боржника достатнього майна 14 листопада 2017 року строк пред`явлення виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» 108882 грн. 47 коп. заборгованості по кредиту до виконання тривав до 14 листопада 2020 року.

20 жовтня 2020 року АТ «МетаБанк» на адресу приватного виконавця Баришнікова А,Д. було направлено рекомендованою кореспонденцією оригінал виконавчого листа разом із заявою про відкриття виконавчого провадження за вих. №10/2626 від 20 жовтня 2020 року та додатками до неї. На підтвердження зазначеної обставини стягувач надав реєстр №130 на відправлену кореспонденцію АТ «МетаБанк» по Укрпошті від 20 жовтня 2020 року , а також звертав увагу на наявність на оригіналі заяви про відкриття виконавчого провадження штампу приватного виконавця Баришнікова А.Д.(а.с.65-68).

Заявник також стверджує, що 03 листопада 2021 року на адресу АТ «МетаБанк» від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. надійшов лист, в якому знаходився пакет документів (заява про відкриття виконавчого провадження, оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_2 та документи на підтвердження повноважень представника АТ «МетаБанк»), які були направлені стягувачем 20 жовтня 2020 року, без будь-яких процесуальних документів щодо відкриття виконавчого провадження, повернення виконавчого документу. На підтвердження таких обставин АТ «МетаБанк» надало поштовий конверт (а.с. 69) , де відправником зазначено приватного виконавця Баришнікова А.Д., отримувачем - АТ «МетаБанк» та є штамп Укрпошти від 30 жовтня 2021 року.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6 статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Звертаючись із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа та обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку, АТ «МетаБанк», фактично зазначив, що строк ним пропущений через бездіяльність приватного виконавця, у якого тривалий час знаходився виконавчий лист без прийняття жодного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що заявником не доведено підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки вказані ним обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 13 статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

За приписами частини 4 статті 4 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення у визначених цією статтею випадках.

Частиною 5 статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Тобто законом чітко визначені строки прийняття приватним виконавцем процесуального рішення після надходження до нього виконавчого листа.

В силу частини 1 статті 19 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

За частиною 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року 1404-VIII «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, АТ «МетаБанк» не обґрунтував, з яких причин він як стягувач не цікавився про стан виконання судового рішення протягом року, зокрема, з урахуванням визначених строків прийняття рішень приватним виконавцем щодо відкриття виконавчого провадження (повернення виконавчого документа), які поважні причини завадили банку дізнатися вчасно з урахуванням принципу добросовісності і обов`язку сумлінно користуватися своїми правами (частина 8 статті 19.Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) про стан виконання судового рішення, а також оскаржити бездіяльність приватного виконавця із застосуванням механізму, визначеному частина 1 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року 1404-VIII «Про виконавче провадження», частиною 1 статті 447 ЦПК України.

На переконання апеляційного суду отримання стягувачем інформації про відкриття виконавчого провадження за відсутності будь-яких даних про вжиття стягувачем заходів, які б свідчили про його зацікавленість у виконанні рішення суду на його користь, не є поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання.

За такого апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки скасування ухвали суду першої інстанції не призвело до задоволення вимог апеляційної скарги та задоволення заяви, з якою звернулось до суду АТ «МетаБанк», відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат, які у цій справі покладаються на заявника.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «МетаБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 вересня 2022 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Відмовити Акціонерному товариству «МетаБанк» у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: С.Ю. Колосовський

Л.М. Царюк

____________________________________________________

Повний текст постанови складений 15 лютого 2023 року