ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/904/22 Номер провадження 22-ц/814/2451/23Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкін С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

В обґрунтування своїх позивних вимог зазначав, що він перебував зі ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Гадяцького районного суду від 06.06.2016 їх шлюб був розірваний. На підставі судового наказу №526/2998/21 від 30.12.2021, виданого Гадяцьким районним судом Полтавської області, з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.12.2021 до повноліття дитини.

На час подання позову його сімейний стан змінився, він створив сім`ю з іншою жінкою ОСОБА_3 . Від спільного шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області у цивільній справі № 526/43/22 від 02.02.2022 з нього стягнуто аліменти на користь дружини ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.01.2022 до досягнення сином повноліття.

Таким чином, з нього стягуються аліменти у розмірі 5/12 частин всіх видів його заробітку. Розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 є для нього непосильними. Вказує, що є несправедливим, коли на одну дитину стягуються аліменти більші, ніж на іншу. Окрім того, на його утриманні перебуває батько ОСОБА_7 , який має третю групу інвалідності та якому він допомагає матеріально.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , і подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильно визначено правовідносини відповідно до встановлених судом обставин.

На підтвердження своєї позиції скаржник посилається на те, що у нього змінився сімейний стан та внаслідок цього і майновий стан, так як в нього збільшилися видатки на утримання сина ОСОБА_8 та непрацюючої дружини. При цьому навіть у разі збільшення його заробітної плати у той же час збільшувався і розмір аліментів, які відраховувалися з його заробітку. Вважає, що є несправедливим, коли на одну дитину стягуються аліменти більші, ніж на іншу.

Окрім того, апелянт стверджує, що на даний час його дружина ОСОБА_3 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим не отримує доходу від трудової діяльності, що у свою чергу створює для нього додаткові витрати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.375, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі судового наказу №526/2998/21 від 30.12.2021, виданого Гадяцьким районним судом Полтавської області, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.12.2021 до повноліття дитини.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Гадяцьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, ОСОБА_1 26.10.2019 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області у цивільній справі №526/43/22 від 02.02.2022 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.01.2022 до досягнення сином повноліття.

Батьком позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження, і який на час подання позову до суду був особою з інвалідністю третьої групи, інвалідність встановлена на строк до 01.08.2022, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ №104446.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позову до ОСОБА_2 , мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового наказу про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія погоджується з огляду на наступне.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст.18 зазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 141 СК України передбачається, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, із аналізу наведеної вище норми, розмір аліментів не вважається незмінним. Так, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, фактично обгрунтовуючи її тим, що у нього народилася іще одна дитина, і він тепер має утримувати її та його дружину, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, сам по собі факт укладення батьком дитини нового шлюбу і народження в ньому іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання дітей від попереднього шлюбу. Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19 зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Це при тому, що даний факт мав місце на момент видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що на одну дитину стягуються аліменти у розмірі ј частини його заробітку, а на іншу у розмірі 1/6 частини його заробітку, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення малолітнього сина ОСОБА_9 та суперечитиме його інтересам. Надаючи оцінку вказаним вище доводам, береться до уваги вік малолітніх дітей позивача, а відповідно і розмір витрат на кожного.

Відповідно до статей 12, 84 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість, ОСОБА_1 не довів зміни ані його матеріального становища, ані сімейного стану чи стану його здоров`я настільки, щоб було достатньо підстав для зменшення розміру аліментів.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду першої інстанції обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 19.01.2023 року.

Головуючий суддя: ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін _______________ О.Ю. Кузнєцова