Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/293/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 січня 2023 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого: судді - Кондрацької Н.М.,

при секретарі - Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті особи, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті особи, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Свою заяву мотивує тим, що вона є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи бойове завдання, загинув у м. Маріуполь від політравми несумісної з життям. ЇЇ загиблий чоловік ОСОБА_2 був командиром 3 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних) стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) військової частини № НОМЕР_1 , штаб-сержант. Територіально частина № НОМЕР_1 розташовувалась у м. Маріуполь, де він ніс службу з 1998 року. З 24 лютого 2022 року він безупинно виконував бойові завдання в окупованому місті Маріуполь. ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання по обороні м. Маріуполя по позиціям підрозділу військової частини НОМЕР_1 був нанесений удар ворожої авіації. Внаслідок удару під завалами опинився та загинув її чоловік. Його смерть було зафіксовано командиром військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії, про що видано відповідну довідку. Тіло загиблого чоловіка через збройну агресію російської федерації разом з багатьма тілами інших загиблих захисників та мешканців цього міста, залишилися у м. Маріуполя. Об`єктивної можливості вивезти їх для поховання до сьогодні немає. Лікарські свідоцтва про смерть не оформлювалися, бо такої можливості також не було. Майже усі медичні установи або взагалі не працювали, або працювали на межі своїх можливостей. Переважна більшість персоналу лікарень, судово-медичної установи (моргу) не працювали, бо в самому місті відбувалися регулярні ракетні, мінометні та авіаційні обстріли, всередині міста вже точилися вуличні бої. 22 квітня 2022 року Командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, полковником ОСОБА_3 було встановлено факт смерті її чоловіка штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була зафіксована 26.03.2022 року, внаслідок ворожого обстрілу при виконанні бойового завдання, про що видано відповідну довіку. Крім того, 10.08.2022 року відкрите кримінальне провадження № 0000333 за статтею 115 ч. 1 Кримінального кодексу України «Умисне вбивство». З 26 березня 2022 року ОСОБА_2 внесений до списків зниклих безвісти та військовополонених, проте жодного підтвердження факту перебування в полоні не зафіксовано, жодних доказів, які могли б спростувати факт загибелі чоловіка за цей період не виявлено. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявниці для проведення державної реєстрації його смерті компетентним органом виконавчої влади України, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразку.

А тому звернулась до суду та просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Маріуполь, Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Маріуполі Донецької області, у віці 43 роки.

Ухвалою суду від 18.01.2023 року відкрито провадження в справі.

У судове засідання заявниця не з`явилась, до початку подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, уточнила вимоги заяви та наполягала на їх задоволенні, а саме: встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 місце народження: місто Маріуполь, Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Маріуполі Донецької області, у віці 43 роки.

У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, до суду направлено заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, у вирішенні заяви по суті покладалися на розсуд суду.

Враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 13.12.2022 № 106, виданою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , в якій зазначено, що штаб-сержант ОСОБА_2 , дійсно в період з 24.02.2022 по 26.03.2022 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у м. Маріуполь Донецької області. Підставами цього є наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по с/ч) від 26.03.2022 № 74, наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по с/ч) від 10.04.2022 № 88.

Відповідно до довідки про загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України штаб-сержанта ОСОБА_2 від 22.04.2022 № 40/57/9/2-862, командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в особі командира військової частини полковника ОСОБА_3 засвідчує факт смерті командира 3 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних) стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Смерть констатована ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною смерті військовослужбовця стала політравма несумісна з життям отримана ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ворожого обстрілу при виконанні бойового завдання.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2022№ 74 ОСОБА_2 виключено з усіх видів забезпечення, у зв`язку з його смертю на підставі донесення оперативного чергового частини від 26.03.2022 № 40/57/2/2/3 - 783.

Факт родинного зв`язку між заявницею ОСОБА_1 та загиблим ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , що міститься у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, частиною першою визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац 2 частини 1 вказаної статті).

Отже, на теперішній час для проведення реєстрації факту смерті матері заявниці необхідно встановити сам факт її смерті, оскільки вона померла на території Луганської області, яка розташована у районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75.

Відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховною радою України тимчасово окупованими.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому низкою відповідних законів було продовжено, та який діє станом на час розгляду вказаної справи.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

До того ж, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Частиною другою статті 319 ЦПК України визначено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г)рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку.

Даючи оцінку допустимості у даній цивільній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується вимогами міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а також положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», «Іласку та інші проти Молдови та Росії»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В контексті цього не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи зазначений висновок у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, суд враховує ту обставину, що оскільки м. Маріуполь Донецької області,розташоване у районі, де державні органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відтак заявниця немає можливості отримати свідоцтво про смерть своєї матері у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а також підтвердити відповідний факт у позасудовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідне для забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи.

Слід зазначити, що судом враховані норми ст. 317 та ч. 9 ст. 10 ЦПК України.

Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що військова агресія російської федерації проти України розпочалася 24.02.2022, і наразі чинним законодавством України не встановлений порядок набрання рішенням у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій ведуться бойові дії законної сили, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону та відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначити, що рішення про встановлення факту смерті особи на території, де ведуться воєнні (бойові) дії/перебувають у тимчасовій окупації/оточені (блоковані), підлягає до негайного виконання.

За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на тимчасово окупованій території України.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 89, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 317, 319, 430 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті особи задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 місце народження та проживання: місто Маріуполь, Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Маріуполі Донецької області, у віці 43 роки.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 18.01.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька