печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

справа № 757/67026/19-ц

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку провадження в залі суду у м. Києві цивільну справу за ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

адвокат Романченко Т.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 02.12.2019 позивачку згідно Наказу №10508-К від 02.2019 року про припинення трудового договору було звільнено з посади начальника відділу з розвитку та регуляторної політики Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами, на підставі п. 1 ст. 40 КзпПУ. Позивач вважає своє звільнення незаконним, та таким, що проведене з порушенням вимог трудового законодавства України. Зазначила, що лише 11.11.2019 позивачу було запропоновано вакантні посади, які були надані загальним списком, без зазначення функціональних обов`язків, розміру заробітної плати, що не дозволило позивачу належним чином проаналізувати вакансії. Розширена інформація так і не була надана, крім того, в основному, це були вакансії робочих професій (слюсар, інженер, вантажник, тощо). На підставі викладеного, просила визнати та скасувати наказ №1058-К про припинення трудового договору від 02 грудня 2019 про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату працівників, із займаної посади, поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з розвитку та регуляторної політики Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами, та стягнути з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 704574,40 грн (відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 18.11.2021), 15000,00 моральної шкоди, та судові витрати у повному розмірі.

Ухвалою суду від 03.01.2020 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

29.04.2021 через канцелярію суду від Лелюха В.М. в інтересах КП «Київтеплоенерго» надійшов відзив, у якому представник відповідача позовні вимоги вважав необґрунтованими, такими, що не базуються на нормах чинного законодавства України, а тому, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З метою вдосконалення організаційної структури, штатного розпису та управлінської діяльності наказом директора КП «Київтеплоенерго» від 20.09.2019 № l 128 «Про вдосконалення організаційної структури та штатного розпису Апарату управління» передбачено внесення змін до організаційної структури та штатного розпису. Крім того, 20.09.2019 видано наказ №1131 «Про вдосконалення організаційної структури департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами Апарату управління», яким з 01.12.2019 передбачено виведення з структури Апарату управління департаменту по роботі з політики у складі: ОРЕ та регуляторними органами та створення департаменту ціноутворення та регуляторної Управління цінової політики, що складається з відділу формування тарифів та відділу ціноутворення; Відділ балансів теплової енергії; Відділ ліцензійної діяльності та тарифних інвестицій. Також з 01.12.2019 в Апараті управління КП «Київтеплоенерго» створювалося управління по роботі з ринком електроенергії у складі: Відділ комерційного обліку; Відділ комерційних операцій; Відділ прогнозування, аналізу та звітності; Відділ розрахунків платежів електроенергії. Позивач із зазначеним наказом була ознайомлена, що підтверджується списком працівників департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами Апарату управління, ознайомлених з наказом КП «Київтеплоенерго» від 20.09.2019 №1131 станом на 30.09.2019, витяг з якого надається. 30.09.2019 директором КП «Київтеплоенерго» видано наказ №930-К «Про скорочення штату КП «Київтеплоенерго», яким затверджено перелік посад працівників, що підлягають скороченню (копія наказу додається) та до якого увійшла посада позивача. Згідно корінця попередження про скорочення штату №339 підтверджується, що 01.10.2019 позивач повідомлена про скорочення штату через 2 місяці після вручення даного повідомлення та з наказом №930-К від 30.09.2019 вона ознайомлена. Отже, строк у два місяці з моменту ознайомлення з повідомленням про скорочення спливає 01.12.2019. Позивача звільнено 02.12.2019, тобто після закінчення встановленого 2-місячного строку. 11.11.2019 підприємством був наданий позивачу перелік вакантних посад, що підтверджується аркушем ознайомлення з вакантними посадами. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає, що відповідач виконав вимоги законодавства та запропонував позивачу всі вакантні посади, які були наявні, відповідно до штатного розпису. Інші вакантні посади, окрім запропонованих позивачу, за період з 11.11.2019 до 02.12.2019 у КП «Київтеплоенерго» не з?явились. З моменту ознайомлення із запропонованими вакантними посадами, від позивача не надходило повідомлень про згоду на переведення на одну з вакантних посад. Щодо переважного права на залишення на роботі за приписами ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Зазначив, що посада начальника відділу з розвитку та регуляторної політики була єдиною на підприємстві, а тому, у такому випадку не підлягає застосування положення ст. 42 КЗпП України.

14.06.2021 через канцелярію суду від адвоката Городнюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій, зазначав наступне.

Щодо тверджень Відповідача про законність та дотримання процедури звільнення позивача зазначив, що Наказ КП «Київтеплоенерго» №1131 від 20.09.2019»Про вдосконалення організаційної структури департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами Апарату управління» передбачав у термін до 30.09.2019 ознайомити і попередити працівників Департаменту про скорочення штату та подальше звільнення (п. 8.1.). Як було зазначено у позовній заяві, позивач, в порушення Наказу №1131, попереджена про скорочення штату лише 01.10.2019, відповідно до Попередження №3339 про скорочення штату. Зазначив, що відповідачем до свого відзиву долучено в якості доказів, крім вже наявного у позивача Наказу №1131 та Додатку 1, ще й Витяг з Наказу №1131, а саме - список працівників Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами Апарату Управління, ознайомлених з Наказом №1131 від 20.09.2019 станом на 30.09.2019, на якому міститься підпис ОСОБА_1 . Проте, уважно ознайомившись з даним доказом, у позивача виникли небезпідставні сумніви щодо існування даного документу взагалі та автентичності її підпису на ньому. На думку позивача, вказаний документ: не містить ознак цілісності, тобто, відсутні внутрішня єдність, пов`язаність усіх частин, єдине ціле; не відповідає ознакам саме Витягу з існуючого офіційного документа; не узгоджується офіційна назва документа (Список працівників) з власне змістом документа. Крім цього, позивач просить суд врахувати, що з дня початку процедури її звільнення, яка супроводжувалася негативним психо-емоційним станом та мала явно замовний характер через особистий внутрішній конфлікт з директором Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами ОСОБА_3 , минув тривалий проміжок часу, тому не може достеменно пригадати чи дійсно вона ознайомлювалася та підписувала цей документ.

Окрім того, зазначав, що серед вакансій, які пропонувалися позивачу, відсутні вакансії в структурні підрозділи, створені на базі Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами - Департамент ціноутворення та регуляторної політики та Управління по роботі з ринком електроенергії, функції якого переважно виконували працівники Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами, у тому числі ввірений в підпорядкування позивачу відділ, усім працівникам якого, як стало згодом відомо позивачу, було запропоновано в подальшому вакансії в КП «Київтеплоенерго», у тому числі в Управлінні по роботі з ринком електроенергії та в Департаменті ціноутворення та регуляторної політики.

На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідач формально підійшов до виконання покладеного на нього чинним законодавством обов?язку про працевлаштування позивача, і не виконав його у спосіб та мірі, як вимагає чинне законодавство України. Позивачу не було запропоновано у порядку та спосіб, як вимагає трудове законодавство України, всі наявні вакансії у відповідача та у всіх його структурних підрозділах, які з?явилися протягом періоду часу з дня попередження про скорочення позивача до дати звільнення включно. Таким чином, у сукупності наведених вище аргументів та доводів, ставиться під сумнів твердження відповідача про законність та дотримання процедури звільнення позивача та потребує детального з?ясування всіх обставин справи та вивчення відповідних доказів.

Ухвалою суду від 17.06.2021 задоволено частково клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романченко Т.В. про витребування доказів, а саме:

Витребувано у комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» копії наступних документів та інформацію:

- штатний розпис працівників КП «Київтеплоенерго», з вказанням ПІП працівників, що займають відповідні посади, станом на 01.10.2019 та наказ, яким його введено в дію;

- штатний розпис працівників КП «Київтеплоенерго», з вказанням ПІП працівників, що займають відповідні посади, та наявні вакансії, станом на 02.12.2019 та наказ, яким його введено в дію;

- наказ КП «Київтеплоенерго» №930-К від 30.09.2019 «Про скорочення штату КП «Київтеплоенерго» з усіма додатками до нього.

- інформацію про загальну кількість скорочених в період з 01.10.2019 по 02.12.2019, включно, посад (з зазначенням структурного підрозділу), кількості та прізвища звільнених працівників (з зазначенням структурного підрозділу) у результаті скорочення штату КП «Київтеплоенерго» та дати такого звільнення;

- інформацію чи утворювалися в КП «Київтеплоенерго» вакантні посади з 01.10.2019 по 02.12.2019 включно (з зазначенням назви вакантної посади, дати виникнення вакансії, структурного підрозділу, кваліфікаційні вимоги до вакантної посади);

- інформацію щодо прийнятих на роботу в КП «Київтеплоенерго» працівників, в тому числі шляхом переведення, переміщення в період 01.10.2019 по 02.12.2019 включно (з зазначенням посади, дати прийняття на роботу, структурного підрозділу, посадових обов`язків);

- інформацію щодо працівників Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними

органами КП «Київтеплоенерго», яких було скорочено в період з 01.10.2019 по 02.12.2019, включно, їх посади (з зазначенням підрозділу), а також повну інформацію щодо працівників Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами КП «Київтеплоенерго», яких у грудні 2019 року було переведено на посади вищого рівня у структурні підрозділи КП «Київтеплоенерго» (з зазначенням ПІП, старої та нової посади, попереднього та нового підрозділу, дати переведення (прийняття на роботу)).

Витребувано у ДПІ у Печерському районі м.Києва інформацію про прийнятих КП «Київтеплоенерго» (ідентифікаційний код 40538421) працівників в період з 01.10.2019 по 02.12.2019 включно згідно податних КП «Київтеплоенерго» Повідомлень про прийняття працівника на роботу з зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові прийнятого працівника, дату та номер наказу про прийом на роботу та дату початку роботи.

14.07.2021 через канцелярію суду від Лелюха В.М. в інтересах КП «Київтеплоенерго» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначав, що викладені у відповіді на відзив аргументи є необґрунтованими, не підтверджені відповідними доказами та посиланнями на положення діючого законодавства України, а тому, відповідач повністю не погоджується з ними та вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо дотримання процедури звільнення представник відповідача зазначив, що позивач у відповіді на відзив вказує на те, що відповідачем порушено процедуру звільнення і в як доказу наводить аргумент про сумніви існування документу - наказу №1131 від 20.09.2019 року «Про вдосконалення організаційної структури департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами Апарату управління», а саме, списку працівників департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами Апарату управління, на якому позивач проставила підпис, після ознайомлення. 27.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, 14.05.2021 позивач стала сумніватися в достовірності зазначених документів, та в тому, що вона достеменно не може пригадати чи дійсно підписувала ці документи, проте, цих тверджень не було зазначено у позовній заяві.

Щодо думки позивача, що зазначений документ не містить ознак цілісності, зазначив, що в назві документу вказано посилання на наказ №1131 від 20.09.2019. Зазначене свідчить про зловживання позивача процесуальними правами та навмисним затягуванням судового процесу.

Повідомив, що на вимогу суду підприємство може надати для ознайомлення оригінали зазначених документів для спростування доводів позивача щодо існування такого списку та його цілісності з наказом.

Зазначив, що доводи позивача, викладені у відповіді на відзив стосовно того, що відповідач не запропонував усіх наявних на підприємстві вакантних посад є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, згідно з яких, в період двомісячного строку попередження про вивільнення позивача на підприємстві було запропоновано позивачу всі вакантні посади , що були на підприємстві, з якими остання ознайомилась 11.11.2019 року, відповідно до переліку вакантних посад, що підтверджується аркушем ознайомлення з вакантними посадами.

Зокрема, зазначав, що врахування переваг на залишення на роботі, на які посилається позивач у позовній заяві, такі як перебування у шлюбі та наявність на її утриманні малолітніх дітей, було б можливе лише при рівних умовах продуктивності праці в кваліфікації працівників, які займали рівнозначні посади.

19.08.2021 через канцелярію суду від адвоката Городнюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 надійшли пояснення по справі, відповідно до яких, Городнюк В.В. відмічав, що Управління по роботі з ринком електроенергії було створене у зв?язку з прийняттям Закону України «Про ринок електричної енергії», яким передбачено введення нового ринку електричної енергії з 01.07.2019. Відповідно до Положення про Департамент по роботі з ОРЕ та регуляторними органами (далі - Департамент) у редакції, затвердженій 01.04.2019, до функцій цього Департаменту входили підготовка та опрацювання документів щодо впровадження Закону України «Про ринок електричної енергії». При цьому, згідно із Положенням про Відділ з розвитку та регуляторної політики Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами (далі - Відділ), у редакції, затвердженій 01.04.2019 року, крім основних функцій Відділ також приймав участь у формуванні заходів щодо принципів роботи виробників електроенергії у новій моделі ринку. Таким чином, до функцій новоствореного Управління по роботі з ринком електроенергії було передано частину функцій Департаменту та Відділу, підтверджується тим, що до новоствореного Управління було переведено частину працівників Відділу, зокрема, заступника начальника Відділу переведено на посаду начальника Відділу розрахунків платежів електроенергії в новоствореному Управлінні по роботі з ринком електроенергії, що підтверджується поданою цим працівником декларацією за 2019 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (копія Декларації наявна в матеріалах справи).

Отже, поряд із скороченням посад в Департаменті Підприємством було розширено організаційну структуру та чисельність працівників шляхом створення нового Управління по роботі з ринком електроенергії, який складається з 4 відділів та виконує, у т.ч. ті функцій, що раніше виконувалися Департаментом.

Зокрема, просив суд звернути увагу на Постанову Київського апеляційного суду від 17.02.2021 у справі №757/66553/19-ц, якою скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2020. Оскільки в даному контексті прослідковується аналогічність випадку до даної справи, адже, в порушення вимог статті 49 КЗпП України, при врученні 01.10.2019 попередження № 339 про скорочення штату ОСОБА_1 не було запропоновано жодної вакантної посади. Лише 11.11.2019 позивачу були запропоновані вакантні посади, які були надані загальним списком, без зазначення функціональних обов`язків, розміру заробітної плати, що не дозволило позивачу належним чином проаналізувати вакансії.

03.09.2021 до суду від адвоката Городнюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, просив: стягнути з КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 03.12.2019 по 10.09.2021) в розмірі 639 603, 40 грн. (але не виключно та по дату винесення рішення суду по справі) без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обов`язкових податків та зборів.

Ухвалою суду від 12.11.2021 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

18.11.2021 до суду від адвоката Городнюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, просив: Стягнути з КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середній зарбіток за час вимушеного прогулу (з 03.12.2019 по 12.011.2021) в розмірі 704574,40 грн. (але не виключно та по дату винесення рішення суду по справі) без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обов`язкових податків та зборів.

18.11.2021 від заступника начальника ДПС України В. Дідока, на виконання ухвали суду від 17.06.2021 надійшли візуальні форми подання наявних інформаційних ресурсах ГУ ДПС у м. Києві повідомлень про прийняття працівника на роботу КП «Києвтеплоенерго» за період з 01.10.2019 по 02.12.2019.

07.02.2022 до суду від адвоката Городнюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, просив: Стягнути з КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середній зарбіток за час вимушеного прогулу (з 03.12.2019 по 10.02.2022) в розмірі 792646,20 грн. (але не виключно та по дату винесення рішення суду по справі) без врахування суми виплаченої вихідної допомоги та утримання обов`язкових податків та зборів.

Суд, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що з 06.08.2018 ОСОБА_1 згідно Наказу №1026-к від 25.07.2018 «По особовому складу» було прийнято на посаду начальника відділу з розвитку та регуляторної політики Апарату управління КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Наказом директора КП «Київтеплоенерго» від 20.09.2019 №l 128 «Про вдосконалення організаційної структури та штатного розпису Апарату управління» передбачено внесення змін до організаційної структури та штатного розпису.

20.09.2019 видано наказ №1131 «Про вдосконалення організаційної структури департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами Апарату управління», яким з 01.12.2019 передбачено виведення з структури Апарату управління департаменту по роботі з політики у складі: ОРЕ та регуляторними органами та створення департаменту ціноутворення та регуляторної Управління цінової політики, що складається з відділу формування тарифів та відділу ціноутворення; Відділ балансів теплової енергії; Відділ ліцензійної діяльності та тарифних інвестицій.

Також, з 01.12.2019 в Апараті управління КП «Київтеплоенерго» створювалося управління по роботі з ринком електроенергії у складі: Відділ комерційного обліку; Відділ комерційних операцій; Відділ прогнозування, аналізу та звітності; Відділ розрахунків платежів електроенергії.

Позивач із зазначеним наказом була ознайомлена, що підтверджується Списком працівників департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами Апарату управління, ознайомлених з наказом КП «Київтеплоенерго» від 20.09.2019 №1131 станом на 30.09.2019, витяг з якого надається. 30.09.2019 директором КП «Київтеплоенерго» видано наказ №930-К «Про скорочення штату КП «Київтеплоенерго», яким затверджено перелік посад працівників, що підлягають скороченню (копія наказу додається) та до якого увійшла посада Позивача.

За приписами ч. 1 ст. 49 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Згідно корінця попередження про скорочення штату №339 підтверджується, що 01.10.2019 Позивач повідомлена про скорочення штату через 2 місяці після вручення даного повідомлення та з наказом №930-К від 30.09.2019 вона ознайомлена.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, строк у два місяці з моменту ознайомлення з повідомленням про скорочення спливав 01.12.2019.

Позивача звільнено 02.12.2019, тобто після закінчення встановленого 2-місячного строку.

Одночасно, з попередженням про звільнення, у зв?язку зі змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (ч. 3 ст. 49 КЗпП України).

11.11.2019 Підприємством був наданий позивачу перелік вакантних посад, що підтверджується аркушем ознайомлення з вакантними посадами.

Верховний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою, власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто, вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов?язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеними вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з Дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49 К3пП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явились на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналізуючи наведені законодавчі норми та правовий висновок Верховного Суду України, суд вважає, що відповідач виконав вимоги законодавства та запропонував Позивачу всі вакантні посади, які були наявні, відповідно до штатного розпису.

Інші вакантні посади, окрім запропонованих позивачу, за період з 11.11.2019 до 02.12.2019 у КП «Київтеплоенерго» не з`явились.

З моменту ознайомлення із запропонованими вакантними посадами, від позивача не надходило повідомлень про згоду на переведення на одну з вакантних посад.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відтак, 02.12.2019 відповідно до Наказу №1058-К «Про припинення трудового договору» ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу з розвитку та регуляторної політики Департаменту по роботі з ОРЕ та регуляторними органами, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ст. 3 КЗпП України передбачає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Виходячи з вищенаведених норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України , трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини 2 статті 40 цього КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Суд досліджуючи суть спірних правовідносин повинен детально звернути увагу на гарантії працівнику, які закладаються у законодавстві при розірванні трудового договору за ініціативою власника.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Враховуючи, що роботодавець повинен персонально повідомити працівників про їх вивільнення не пізніше за два місяці (ч. 1 ст. 49-2КЗпП України). За матеріалами справи вбачається, що КП «Київтеплоенерго» дотрималось вимог закону в цій частині та попередило позивача за 2 місяці до дати вивільнення.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України).

Щодо переважного права на залишення на роботі За приписами ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у ч. 2 ст. 42 КЗпП України. Отже, застосування положень ст. 42 КЗпП України можливе серед працівників, що обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади.

Такий висновок Верховного Суду викладено у постановах від 16 січня 2018 року у справі №519/161/16-ц та від 27.03.2019 у справі №756/5243/17.

Враховуючи, що посада начальника відділу з розвитку та регуляторної політики була єдиною на підприємстві, тому, у такому випадку, не підлягає застосування положення ст. 42 КЗпП України.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Частиною 1 ст. 237 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З викладених норм убачається, що вони підлягають застосуванню тільки у випадку наявних порушень у діях роботодавця, тобто, зазначені вимоги є похідними від вимог про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі.

Враховуючи необґрунтованість вимог щодо поновлення на роботі, вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Окрім того, суду не були надані докази, в чому полягали її моральні страждання.

Суд. Зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивач моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні.

Оскільки позивачем належними доказами не підтверджено факт заподіяння моральної шкоди, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, не зрозуміло з чого позивач виходить, коли оцінює заподіяну шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Окрім того, суд не бере до увагу посилання позивача на Постанову Київського апеляційного суду від 17.02.2021 у справі №757/66553/19-ц, оскільки обставини справи не є тотожними з обставинами у даній справі, а тому, не може застосовуватись до даних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.. 4,16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

відповідач: комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго», 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5

Суддя Р.В. Новак