Провадження № 2/522/113/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання,

ВСТАНОВИВ:

4 жовтня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із померлим ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою від 7 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи, а також витребувано у Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи №254/2022 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 Спотаренко ОСОБА_5 та належним чином завірену копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_4 19.07.1993 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вище вказаної ухвали 19 жовтня 2022 року до суду з Київської державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ № 1431/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 Спотареска ОСОБА_6 та № 254/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 Спотареско ОСОБА_5 .

У перше підготовче засідання від 27 жовтня 2022 року ніхто із учасників справи не з`явився; від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про проведення підготовчого засідання за її відсутності та витребування доказів, яке суд ухвалою від 27 жовтня 2022 року задовольнив.

7 листопада 2022 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских Світлани Борисівни до суду надійшла копія матеріалів спадкової справи № 105/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 Спотареско ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

8 листопада 2022 року засобами електронного, а 23 листопада 2022 року-поштового зв`язку до суду з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли відомості щодо дружини/чоловіка та дітей померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 Спотареско ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 Спотареско ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 Спотареско ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

11 листопада 2022 року на виконання ухвали суду від 27.10.2022 року з Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області надійшли копії документів ОСОБА_3 , яка отримувала пенсію у разі втрати годувальника за померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та додатково повідомлено, що померлий ОСОБА_4 отримував пенсію у відділенні поштового зв`язку 65009 за місцем проживання.

29 листопада 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона просить суд: залучити її до участі у вказаній справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, продовжити процесуальний строк для подання пояснень і доказів у справі та оголосити перерву у підготовчому засіданні.

У підготовче засідання, яке відбулося 30 листопада 2022 року сторони не з`явилися; надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року суд задовольнив заяву ОСОБА_2 про залучення до участі у справі третьої особи та залучив її до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідача.

У підготовче засідання, призначене на 12 грудня 2022 року сторони не з`явилися. Від позивача та представника третьої особи надійшли заяви, в яких вони просили провести підготовче засідання за їх відсутності та не заперечували проти закриття підготовчого провадження. Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року суд закрив підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні, яке відбулося 9 січня 2023 року, з`явилася лише позивач, інші учасники справи до суду не прибули; про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином та завчасно, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань суду не надали.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, ст. 223 ЦПК України.

У судовому засіданні суд заслухав показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 які підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_3 . Окрім того, позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦПК України, заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві. Враховуючи те, що відповідач не скористався своїм право на подання відзиву та керуючись ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, дійшов до наступних висновків.

Так, судом було встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4 з 25 грудня 1960 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 Спотареско ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 помер, про що було складено актовий запис № 2152 та видано 18.02.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 . Після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори з питання прийняття та оформлення спадщини не звернулася, оскільки вважала, що вона, як дружина померлого та спадкоємиця першої черги, яка все життя прожила разом зі своїм чоловіком, фактично прийняла спадщину після його смерті, а питаннями щодо оформлення спадщини вирішила зайнятися згодом.

16 грудня 2022 року ОСОБА_3 подала до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса заяву про прийняття спадщини за законом до майна свого чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак 31 січня 2022 року від державного нотаріуса отримала Постанову про відмову у видачі свідоцтва про праву на спадщину за законом у зв`язку із неможливістю встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_4 постійно і по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а його дружина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

14 лютого 2022 року ОСОБА_3 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси (заінтересована особа - Одеська міська рада) із заявою про встановлення факту її постійного проживання із померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_3 , однак ухвалою суду від 25 квітня 2022 року у справі № 522/3314/22 заявниці було відмовлено у відкритті провадження у зв`язку із тим, що з даної заяви вбачається спір про право, а тому вказана справа повинна розглядатися виключно у порядку позовного провадження та роз`яснено ОСОБА_3 її право подати позов на загальних підставах.

Однак скористатися своїм правом ОСОБА_3 не встигла у зв`язку зі своєю смертю, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 23.02.2022 року.

Позивач, будучи спадкоємицею ОСОБА_3 за заповітом, 28 березня 2022 року звернулася до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_4 після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із неможливістю державним нотаріусом встановити факт своєчасного прийняття спадщини останньою до майна свого померлого чоловіка.

Вказані обставини і змусили позивача звернутися до суду з даною позовною заявою та просити суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із померлим ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В силу ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року « 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент смерті останнього постійно проживали разом у квартирі АДРЕСА_3 з 1997 року після того, як приватизували вказану квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_4 від 12.11.1993 року, виданого Органом приватизації державного житлового фонду Приморського району, з якого вбачається, що зазначена квартира дійсно належить на праві спільної власності ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у рівних частинах кожному.

21 листопада 2001 року ОСОБА_4 прийняв у спадщину квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про справо на спадщину від 21.11.2001 року, виданого Державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є.. копія якого наявна у матеріалах справи і згодом зареєстрував свої місце проживання у зазначеній квартирі.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені вище обставини судом встановлені на підставі наступних доказів:

довідки Начальника дільниці № 8 КП ЖК «Фонтанський», виданий ОСОБА_3 , з якої слідує, що вона з 1997 року постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті також постійно проживає у вказаній квартирі;

листом Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області за вих. № 1500-1606-7/115031 від 03.11.2022 року, в якому зазначається, що ОСОБА_4 отримував пенсію у відділенні поштового зв`язку 65009 за місце свого проживання. Суд наголошує на тому, що відділення поштового зв`язку за індексом 65009 знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та обслуговує, у тому числі, і будинок АДРЕСА_6 , при цьому, що будинок АДРЕСА_7 обслуговує поштове відділення зв`язку за індексом 65003;

показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні підтвердили той факт, що вона є медичною сестрою та часто бувала удома ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки робилла уколи останньому. А тому їй достовірно відомо, що вона проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_14 у їх спільній квартирі АДРЕСА_3 .

Показаннями свідка ОСОБА_9 , якийпроживає у будинку АДРЕСА_7 та який підтвердив, що за життя ОСОБА_4 не проживав постійно за цією адресою. відвідував квартиру раз на тиждень як дачу. Дружину ОСОБА_4 він бачив декілька раз за життя.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1008 ЦК України, договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя або повіреного від договору. Таким чином, після припинення романтичних стосунків з відповідачем позивач мала право розірвати договір доручення та не сплачувати власні кошти за квартиру, однак у позові та відповіді на відзив, а також особистих пояснення позивач не пояснила суду, чому продовжувала виконувати зобов`язання за власні кошти.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_3 разом із померлим ОСОБА_15 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 та яка є спадкоємицею останньої за заповітом.

На підставі вище викладеного та керуючись положеннями ст.ст.4, 5, 76-81, 89, 95, 263-265, , 315, 319 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із померлим ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 9 січня 2023 року.

Суддя Косіцина В.В.

09.01.2023