Справа № 171/1771/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 січня 2023 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Хоруженко Н.В.
за участю секретаря судового засідання Перепеткевич Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кудлюк О.І.звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем і співвласником квартири АДРЕСА_1 . На даний час у вказаній квартирі зареєстровані, крім позивачки, відповідач ОСОБА_3 та молодша дочка ОСОБА_5 .. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у спірній квартирі, але на протязі більше ніж один рік мешкає за іншою адресою і на цей час взагалі не користується вказаним житловим приміщенням за власним бажанням. На цей час ОСОБА_3 витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, його реєстрація в квартирі позивачки перешкоджає їй розпоряджатися своєю власністю за власним розсудом. Крім того позивачка не може укласти договір відчуження вказаної квартири, оскільки в ній зареєстрована стороння особа, реєстрація особи за місцем проживання не надає їй можливість користування житлом. В зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ст.ст. 128-131 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи, відзив до суду не подав.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.5).
Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради № 1580 від 29.07.2021 р. встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрована в АДРЕСА_2 , разом з нею зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 6).
Згідно технічного паспорту встановлено, що квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 51,1 кв. м. знаходиться у власності ОСОБА_1 , 1/3 частка, ОСОБА_5 , 1/3 частка, та ОСОБА_4 1/3 частка (а.с.7-9).
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.04.2007 року встановлено, що квартира , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , належить на праві приватної, спільної часткової власності ОСОБА_1 , 17,04 кв.м 1/3 частка , ОСОБА_4 17.03 кв. м 1/3 частка, ОСОБА_5 17,03 кв.м. 1/3 частка, загальна площа квартири становить 51,1 кв. м. (а.с. 10).
Згідно розпорядження органу приватизації встановлено, що квартиру за адресою АДРЕСА_2 , було передано в приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 (а.с.11).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15176616 від 10.07.2007 року встановлено, що власниками квартири за адресою АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 , 1/3 частка, ОСОБА_5 , 1/3 частка, ОСОБА_1 , 1/3 частка (а.с.12).
Згідно акту обстеження по факту проживання особи на території міста Зеленодольськ від 30.07.2021 року встановлено, що громадянин ОСОБА_3 не проживає за адресою АДРЕСА_2 , з 01.01.2020 р. по 30.07.2021 р. по даний час (а.с.13).
Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання членів сім`ї власника житла такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини сервітуту.
Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
На підставі викладеного вважаю, що Відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний час дійсно зареєстрований в квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , але фактично в зазначеному будинку не проживає.
На даний час позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_3 своєю квартирою.
Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5, 12, 13, 76-82, 89,141,258-259,264-265,273,280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Судові витрати по справі стягнути з відповідача.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя:Н. В. Хоруженко