Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6687/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2023 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виноградівський відділ ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 , про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Виноградівський районний суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виноградівський відділ ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 , про визнання батьківства.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 червня 2022 року позивач уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_3 . До того часу вони підтримували фактичні шлюбні відносини (проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу ) з січня 2019 року і ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_6 . Згідно актового запису про народження батьком дитини вказаний ОСОБА_2 (відповідач по справі), колишній чоловік дружини позивача. Шлюб між ними було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 11.01.2022 року у справі № 299/6448/21. Зважаючи на момент народження дитини та час припинення шлюбних відносин дружини позивача з колишнім чоловіком, певну делікатність ситуації, він, позивач, ніколи не порушував питання достовірності батьківства відповідача, оскільки при реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану мати дитини не спростовувала такий факт, не заперечувала його і в подальшому. На даний час, враховуючи вік пасинка, його участь у навчально-виховному процесі, більш активну взаємодію з соціумом, певні незручності дитини через відмінні персональні дані, позивачем було запропоновано дружині змінити прізвище дитини, або розглянути можливість усиновлення. Але мати дитини тільки за цих обставин повідомила, що його ініціатива є формальністю, оскільки біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є саме позивач. У зв`язку з цим, позивач звернувся в суд із даною позовною заявою та просить суд визнати його батьком дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що з січня 2019 року позивач та третя особа по справі ОСОБА_3 (попереднє прізвище ОСОБА_3 ) підтримували фактичні шлюбні відносини - проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу.

25 червня 2022 року вони уклали шлюб.

ОСОБА_3 має дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно актового запису про народження батьком цієї дитини вказаний ОСОБА_2 (відповідач), колишній чоловік матері дитини.

Шлюб між ними було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 11.01.2022 року у справі № 299/6448/21.

Згідно ч. 1 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Таким чином, визначення походження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено на підставі згаданої норми закону, оскільки такий народився в зареєстрованому шлюбі між третьою особою та відповідачем.

На даний час відповідач дізнався, що він є біологічним батьком свого пасинка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просить в судовому порядку визнати його батьком дитини.

Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації.

Права/обов`язки батька та дитини грунтуються на походженні дитини. Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ), дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків.

Інтерес того, хто є фактичним батьком дитини, у встановленні з нею юридичного зв`язку вважається таким, що охороняється законом, а тому цей інтерес може бути предметом судового захисту. Згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст.8 Конвенції (рішення у справах «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004, «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996).

Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Аналогічну позицію відображено в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при цьому у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно положень ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідач з моменту народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито ігнорує виконання свого обов`язку з утримання та виховання. Уникає спілкування з дитиною, жодних контактів не підтримує. За таких обставин встановлення батьківства позивача однозначно відповідатиме інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає в порядку позовного провадження.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц).

Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 134 Сімейного кодексу України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до статей 6, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що з січня 2019 року позивач та третя особа ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу і від цих відносин 20.08.2020 третя особа народила сина ОСОБА_6 , батьком якого у відповідності до ч. 2 ст. 122 СК України записаний колишній чоловік матері дитини - відповідач по справі ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 визнали батьківство позивача відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом зі своєю матір`ю та позивачем, оскільки останні уклали шлюб 25.06.2022.

Позивач вважає себе біологічним батьком ОСОБА_6 та бажає приймати участь у його житті, спілкуванні, вихованні та утриманні дитини.

Таким чином, з`ясувавши дійсні причини позову про визнання батьківства та взявши до уваги заяву позивача про його батьківство, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 28 Цивільного кодексу України, ст.ст. 122, 128- 130, 134, 135 Сімейного кодексу України, п.п. 1.7., 2.13.1, 2.16.4, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, ст.ст. 10, 12, 13,18, 81, 141, 200, 209, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , батьком дитини (сина) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису від 16.09.2020 року № 194 про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Виноградівським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ):

- виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька дитини;

- включити до актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дитини та змінити прізвище дитини на " ОСОБА_6 ", по батькові дитини - на " ОСОБА_6 ".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко