Справа № 168/231/23
Провадження № 2-н/168/26/23
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

14 березня 2023 року суддя Старовижівського районного суду Волинської області Сухоручко Ю.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

До Старовижівського районного суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати у розмірі 53405,53 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу з доданими документами, приходжу наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Звертаючись до суду з цією заявою стягувач обґрунтовує її тим, що оскільки боржником не було виплачено при звільнені стягувачу заробітну плату, з боржника підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України.

Разом з цим, в заяві стягувачем не зазначено суму середнього заробітку, який вона просить стягнути з Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», не додано до заяви про видачу судового наказу довідки про середньоденну заробітну плату розрахунку заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Слід також звернути увагу на те, що у наданій заявницею довідці про наявність заборгованості зазначено лише заборгованість перед заявницею по всіх належних виплатах по заробітній платі. Проте, дана довідка не містить усіх складових, які необхідні при безспірному розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, зокрема, кількість відпрацьованих робочих днів у кожному місяці, складові нарахованого доходу тощо. Відповідно, без таких даних неможливо перевірити правильність розрахунку середньоденної заробітної плати та визначити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, як цього вимагає законодавство, вказаної суми та розрахунку заявниця не надала, а отже заява не є безспірною.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу, зокрема, повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте, всупереч п. 4 ч. 3ст. 163 ЦПК України, заявник на підтвердження викладених в заяві обставин не надав до неї докази, які б їх підтверджували.

Також, зі змісту ст. 161 ЦПК України випливає, що для видачі судового наказу вимоги заявника мають стосуватися лише стягнення грошової суми. Спори, що виникають на підставі інших вимог, розглядають за правилами позовного провадження. У п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України законодавець зазначив, що лише на підставі однієї з вимог ст. 161 може бути видано судовий наказ. Другою дуже важливою умовою для застосування наказного провадження є необхідність, щоб із заяви та поданих документів заявника вбачалося виникнення або порушення права грошової вимоги, а вимоги заявника мають бути безспірними.

Відтак, безспірними є вимоги заявника, що випливають із зазначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Отож, вимоги заявника викладаються у заяві про видачу судового наказу та підтверджуються відповідними документами, які своєю чергою мають бути вагомими, переконливими і такими, що не викликають підозри щодо їх достовірності.

Разом з цим, з наданих заявницею документів не вбачається безспірність грошових вимог, оскільки обставини, на які вона посилається, не підтверджені доказами.

Виходячи з вищенаведеного, з матеріалів заяви не вбачається відсутність спору щодо суми стягнення, оскільки заявницею не додано достатніх документів, які б підтверджували їх безспірність.

Відтак, заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, у видачі такого наказу слід відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 163,165,166,353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Старовижівського районного суду

Волинської області Ю.О. Сухоручко