Провадження №2/521/4995/23
14 листопада 2023 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Петренко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець Шуляченко Микола Борисович про визнання напису недійсним, забов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-
Вимоги обгрунтовує тим, що він через мережу інтернет неодноразово укладав договори на взяття кредитів у товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», а саме:
1. Договір №193425-А від 06.02.2018 року на суму 400,00 грн. (виплачено 400,40 грн., нараховані проценти 0,40 грн.).
2. Договір №195881-А від 09.02.2018 року на суму 400,00 грн. (виплачено 479,80 грн., нараховані проценти 79,80 грн.).
3. Договір №207075-А від 24.02.2018 року на суму 1000,00 грн. (виплачено 1270,00 грн., нараховані проценти 270,00 грн.).
4. Договір №220575-А від 14.03.2018 року на суму 1500,00 грн. (до виплати 28.03.2018 року -1799, 25 грн.).
Останній договір №220575 А від 14.03.2018 року на суму 1500,00 грн. не було оплачено у зв`язку з тим, що йому стало відомо про пункт 15 статті 14 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», яким внесено зміни до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
28.03.2018 року позивач звернувся до директора ТОВ «СС ЛОУН» з проханням провести перерахунок та надати дозвіл на повернення вірної суми. В подальшому отримав відповідь від ТОВ «СС ЛОУН», на яку було ініційовано листа з наданням необхідних документів від 07.05.2018 року. Після зазначеного листа було отримано лист з необхідністю надати відповідні документи, які надав у листі від 13.06.2018 року.
В подальшому відбулося так, що за договорами №193425-А від 06.02.2018 року, №195881-А від 09.02.2018 року, №207075-А від 24.02.2018 року переплачені відсотки йому повернули, а за договором №220575 А від 14.03.2018 року проігнорували, і в цей же період письмового спілкування відступили право вимоги товариству з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», до якого 30.04.2019 року було ініційоване звернення, де було повідомлено, що станом на 30 квітня 2019 року позивач готовий виплатити (повернути) суму у розмірі 1700,00 грн., згідно вимог нормативно правових актів. На дане звернення відповіді не отримав.
Разом з постановою про виконавче провадження № 66052979 було прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 09.07.2021 року, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09.07.2021 року, постанову про арешт коштів боржника від 10.08.2021 року та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.08.2021 року. В останній постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.08.2021 року зазначено, що позивач отримує дохід від особи, якою є: Військовий інститут Одеського національного політехнічного університету. Однак, ПФУ чи ДПС не могла надати такої інформації, адже перш за все Військовий інститут Одеського Національного політехнічного університету в 2011 році реформовано у Військову академію (м. Одеса).
Після отримання постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження №66052979, а саме 15.07.2021 року звернувся до приватного виконавця Шуляченко Миколи Борисовича, де просив вжити заходів про закриття даного виконавчого провадження, посилаючись на те, що він є військовослужбовцем з 2002 року і що на нього розповсюджується п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» , а також, що Наказом міністерства юстиції України від 19.04.2021 року №1424/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріата від 05.04.2021 року №3 свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_2 анульовано. Приватний виконавець жодних дій не вчинив та запропонував звернутися до суду.
Паралельно із зверненням до приватного виконавця 15.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», де в листі зазначив, що є військовослужбовцем та на нього розповсюджується п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», свідоцтво на право зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_2 анульовано та запропонував знайти законні рішення даного питання. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» попросив надати на його юридичну адресу довідку за формою 5 і копію посвідчення учасника бойових дій, що і було зроблено. 14.06.2022 року позивач провів оплату боргу у сумі, яка була погоджена з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», але довідку про закриття кредиту не отримав.
Позивач вважає, що бездіяльність ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» нанесло та наносить йому моральної шкоди як і бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем.
06.09.2023 року при отрманні грошового забезпечення було встановлено, що грошове забезпечення отримав менше ніж зазвичай, а саме на 3489,00 грн. Зателефонувавши бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , вона повідомила, що відбулося утримання коштів в сумі 3489,00 грн. за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію,стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню №66052979, яка надійшла до військовї частини.
З огляду на заначені події позивач зайшов до особистого кабінету Автоматизованої ситеми виконавчого провадження і виявив там ряд нових постанов за 2023 рік.
Вважає, що з нього незаконно було стягнуто суми, які відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України є збитками, а саме:
- 2700,00 грн., але були повернуті.
- 270,00 грн., як сума основної винагороди приватного нотаріуса.
- 369,00 грн., як мінімальні витрати виконавчого провадження.
- 150,00 грн., як сума незрозуміло чому була утримана.
Позивач вважає, що нанесення зазначених збитків є фактом нанесення йому як матеріальної шкоди так і взаємопов`язаної моральної шкоди.
Визнати виконавче провадження №66052979 вчинене приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем незаконним.
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколу Борисовича повернути йому незаконно утриманні з позивача кошти у розмірі 789,00 грн.
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколу Борисовича відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 348900,00 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву про слухання справи у його відсутність.
ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив не подавав.
Приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала.
Приватний виконавець Шуляченко Микола Борисович про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19).
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17.
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Тобто, після 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими.
Як встановлено з матеріалів справи, Кредитний договір між позивачем та ТОВ «СС ЛОУН» не був нотаріально посвідченим, оспорюваний виконавчий напис вчинено 01 квітня 2021 року, що свідчить про незаконність його вчинення.
Що стосується вимог позивача про визнання виконавчого провадження №66052979 незаконним, то як вбачається з матеріалів справи постановою приватного виконавця Шуляченко Миколи Борисовича від 08.09.2023 року зазначене виконавче провадження закінчено, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з наступного.
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколу Борисовича відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 348900,00 грн.
Обґрунтовує це тим, що зазначена моральна шкода полягає в приниженні його честі та гідності як людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З огляду на вищевикладене, суд не вбачає, в чому полягає приниженні честі та гідності позивача як людини, адже останнім не надано жодних достатніх, допустимих та належних доказів вищезазначеного. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе в цій частині позовних вимог відмовити.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Інші доводи позивача не мають правового значення для вирішення справи, а тому не приймаються до уваги судом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець Шуляченко Микола Борисович про визнання напису недійсним,забов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
В задоволені іншої частини позові відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (, 02002, м. Київ, вул. СЧверстюка Євгена, 11-А, офіс 605).

Третя особа: Приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Приватний виконавець Шуляченко Микола Борисович (65033, м. Одеса, вул. Желябова, 4-А, офіс 307, 308).

Суддя: І.В. Плавич