Справа № 303/6190/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Волошин Любові Ярославівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2022 року (у складі судді Куцкіра Ю.Ю.) за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - АТ «Сенс Банк» (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом у жовтні 2020 р.

Просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: 1/2 частини житлового будинку під літерою «М», гаража-майстерні під літерою «Н», альтанки під літерою «Р», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , вартість якого згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності складає 1 226 149,99 грн., у рахунок часткового погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 р., шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Банку витрати по сплаті судового збору.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 26.06.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 з подальшими змінами та доповненнями, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 173 978 доларів США зі сплатою за користування кредитом у розмірі 14% річних на строк із 26.06.2008 р. по 26.06.2018 р.

У подальшому право вимоги було відступлено АТ «Альфа-Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 09.12.2019 р.

Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит. У порушення умов договору позичальник ОСОБА_3 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.05.2020 р. загальна сума основної заборгованості становить 168 177,92 доларів США.

Із метою забезпечення належного виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 р. між первісним кредитором та іпотекодавцем, яким є ОСОБА_3 , укладено іпотечний договір № 2183 від 26.06.2008 р., відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок під літерою «М», площа якого становить: 120,40 кв. м. гараж-майстерню під літерою «Н», альтанку під літерою «Р», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником частини квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області справа № 303/7371/18.

Отже, всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки в тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, перейшли і до ОСОБА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2022 р. позов задоволено: звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на 1/2 частини житлового будинку під літерою «М», гаража-майстерні під літерою «Н», альтанки під літерою «Р», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , вартість якої згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності складає 1 226 149,99 грн., у рахунок часткового погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 р., яка в сумі 1 226 149,99 грн. на користь АТ «Альфа-Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Банку сплачений судовий збір у розмірі 18 392,25 грн.

Адвокат Волошин Л.Я. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення, а в задоволенні позовних вимог відмовити. Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки;

-перехід права на майно до ОСОБА_1 не відбулося у розумінні норм ст. 23 Закону України «Про іпотеку» від іпотекодавця до правонаступника, оскільки померлий не надавав згоду на оформлення кредиту, не був іпотекодавцем за кредитом і жодних зобов`язань перед Банком не мав і не має.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

При цьому встановив, що згідно з договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 , остання отримала кредит у розмірі 173 978 доларів США, строк повернення - не пізніше 26.06.2018 р.

Також 26.06.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 р.

30.01.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 р. (щодо зміни схеми погашення кредиту).

30.01.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 р. (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації).

Згідно з договором іпотеки нерухомого майна від 26.06.2008 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 , остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок під літерою «М», площа якого становить 120,40 квадратних метрів, гараж-майстерню під літерою «Н», альтанку під літерою «Р», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. п.4.1.1 п.4.1. договору іпотеки нерухомого майна від 26.06.2008 р. іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором.

Відповідно до п.п.4.2.1 п.4.2. договору іпотеки нерухомого майна від 26.06.2008 р. звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з п.4.4. договору іпотеки нерухомого майна від 26.06.2008 р. звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

09.12.2019 р. між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» (яке змінило назву на АТ «Сенс Банк») було укладено Договір № 2098/К про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Дельта Банк» передав (відступив) АТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно з Інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № від 12.10.2020 р. власником частини квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області (справа №303/7371/18).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ст.23 ЗУ «Про іпотеку»). Проте, якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що переходу прав на майно не відбулося у розумінні норм статті 23 Закону України «Про іпотеку» від іпотекодавця до правонаступника, оскільки померлий ОСОБА_4 не надавав згоду на оформлення кредиту, не був іпотекодавцем за кредитом і жодних зобов`язань перед Банком не мав і не має.

Проте, така позиція відповідача суперечить нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору іпотеки, укладеного 26 червня 2008 р. між Банком і ОСОБА_3 , остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок під літерою «М», площа якого становить 120,40 квадратних метрів, гараж-майстерню під літерою «Н», альтанку під літерою « Р », які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.35-40).

Як видно з Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником частини квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області (справа №303/7371/18) (т.1 а.с.87, зворот).

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, набуття ОСОБА_1 частини права власності в майні, переданого в іпотеку Банку, надає останньому право у випадку невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання звернутися до ОСОБА_1 з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Довід апеляційної скарги про те, що оскільки ця частка ОСОБА_1 набута в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який не був іпотекодавцем і жодного майна в іпотеку Банк не передавав, у контексті спірних правовідносин не має жодного значення, оскільки не відображає суті спірного питання.

Інших доводів стосовно незаконності звернення стягнення на предмет іпотеки апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Волошин Любові Ярославівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2022 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 01 березня 2023 р.

Судді: