ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2850/23 Справа № 201/4414/22 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року у цивільній справі номер 201/4414/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» про стягнення страхової виплати,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» про стягнення страхової виплати,обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між відповідачем ПрАТ СК «Інгосстрах» та роботодавцем ТОВ «Радар ВС» укладений договір № KILONS-15BS39H від 28.12.2015 року добровільного страхування від нещасних випадків працівників, зокрема, й ОСОБА_2 , 1976 року народження, термін дії якого неодноразово пролонгований. Страхова виплата у випадку смерті застрахованої особи становить 50000,00 грн.

08.07.2019 року в приміщенні ТОВ «Дріада-Метиз» внаслідок нещасного випадку (ураження електричним струмом) загинув його батько, працівник ТОВ «Радар ВС», ОСОБА_2 , 1976 року народження.

15.10.2019 року відповідач повідомив, що для отримання страхової виплати слід надати посмертний епікриз, копію ІПН одержувача страхової виплати, копію свідоцтва про право на спадщину, документи компетентного органу з висновками по нещасному випадку (акт про нещасний випадок на виробництві). Крім того, відповідач зазначив, що користується своїм передбаченим п.1.3.8 умов страхування правом відкладення остаточного рішення до закінчення кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 09.07.2019 року №0005754, тому спадкоємцю слід надати постанову слідчого про закриття вказаного кримінального провадження або відповідні вирок або ухвалу суду, якщо такі мали місце.

17.06.2020 року позивач як спадкоємець звернувся до відповідача із заявою про страхову виплату, подавши копію свого паспорту, РНОКПП, копію свідоцтва про смерть застрахованої особи ОСОБА_2 , копію лікарської довідки про причину смерті, копію лікарського свідоцтва про смерть, копію договору страхування, копію висновку експертного дослідження трупу ОСОБА_2

03.07.2020 року відповідач повідомив позивача, що, окрім поданих документів, слід також подати копії висновку судово-медичної експертизи із вказаним вмістом алкоголю в крові, судового рішення або вироку, акт про нещасний випадок на виробництві, і тоді відповідач повернеться до розгляду заяви про виплату страхового відшкодування.

12.04.2021 року позивач направив відповідачу копію висновку експертного дослідження, в якому вказано про відсутність в крові трупа ОСОБА_2 алкоголю, постанову про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 09.07.2019 року №0005754, довідку ТОВ «Дріада-Метиз про те, що акт по формі Н-1 не складався, довідку від приватного нотаріуса про те, що позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2

01.06.2021 року відповідач повідомив, що також очікує від позивача документ, що підтверджує особу - одержувача страхової виплати, копію свідоцтва про право на спадщину, розгорнуте лікарське свідоцтво про смерть, акт судово-медичної експертизи.

На час звернення до суду відповідач відмовляється від виплати страхового відшкодування.

Просив стягнути з відповідача страхову виплату в сумі 50000,00 грн, за період з 06.05.2021 року по травень 2022 року, 3% річних в сумі 1746,58 грн та інфляційні втрати в сумі 9784,00 грн, пеню в сумі 1830,35 грн, а також судові витрати: судовий збір в сумі 992,40 грн витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» про стягнення страхової виплати задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_1 страхову виплату в сумі 50000,00 грн за договором №KILONS-15BS39H, за період з 06 травня 2021 року по травень 2022 року 3% річних в сумі в сумі 1746,58 грн, інфляційні втрати в сумі 9784 грн; за період з 04 липня 2021 року по 04 липня 2022 року пеню в сумі 1830,35 грн, судовий збір в сумі 992,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18000,00 гривень, а всього 82353,22 грн.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ПрАТ «СК ІНГОССТРАХ», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову до Пр АТ «СК ІНГОССТРАХ».

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням принципів всебічності, повноти, об`єктивності при дослідженні наявних у справі доказів та їх належності, надав їм невірну оцінку.

Оскаржуване рішення суперечить ст. 8 Закону України «Про страхування», статтям 525, 526, 629 ЦК України, а також статтям 79, 81, 89 ЦПК України, та призвело до неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенню та неправильному застосуванню норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Авраменко Д.О., просив залишити апеляційну скаргу Пр АТ «СК ІНГОССТРАХ» на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 рокубез задоволення, а судове рішення без змін.

Вважає, що суд під час розгляду справи дослідив всі обставини справи у сукупності та надав їм належну правову оцінку, що призвело до прийняття належним чином обґрунтованого рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Авраменко Д.О. апеляційну скаргу відповідача Пр АТ «СК ІНГОССТРАХ» не визнав, вважав її безпідставною, та просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України. В апеляційній скарзі просив у випадку нез`явлення представника Пр АТ «СК ІНГОССТРАХ» в судове засідання в цій справі, розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача (а.с. 12, том 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши головуючого, представника позивача, дослідивши матеріали справи,

перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 08.12.2015 року між відповідачем та ТОВ «Радар ВС» укладений договір №KIL0NS-15BS39H добровільного страхування від нещасних випадків працівників цього підприємства з Умовами страхування до договору, і додатковими угодами №2, 3, 4 до цього договору застраховано, у тому числі ОСОБА_2 в разі смерті на страхову суму 50000,00 грн (а.с. 29-30, -35, том 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 92, том 1).

09 липня 2019 року лівобережним відділенням судово-медичної експертизи трупів видана довідка №020-1595 про причину смерті ОСОБА_2 , причина смерті - ураження електричним струмом (а.с. 93, том 1).

Згідно з висновком експертного дослідження №021-1595-2019 від 09 липня 2019 року Лівобережного відділення судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_2 , 1976 року народження, настала від ураження електричним струмом, на що вказує наявність ушкоджень шкіри на внутрішній поверхні правого передпліччя з ознаками прижиттєвості та змінами, характерними для дії електроструму (електромітки) (а.с. 18-21, том 1).

Відповідно до висновку експертного дослідження №051-1399-2019 від 10.07.2019 року цієї ж установи в результаті судово-токсикологічного дослідження крові від трупа ОСОБА_2 , 1976 року народження, не знайдено метиловий та етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (а.с. 22-23, том 1).

Актом №1 від 12.07.2019 року службового розслідування ТОВ «Радар ВС» причин смерті працівника ОСОБА_2 встановлено, що причиною його смерті стало ураження електричним струмом (а.с. 94, том 1).

З довідки №11/12 від 11.12.2020 року ТОВ «ДРІАДА-МЕТІЗ» вбачається, що 08.07.2019 року в м. Києві по вул. Алма-Атинській, 8, біля входу/виходу цехового приміщення підприємства стався нещасний випадок, не пов`язаний з виробництвом, у результаті якого через ураження струмом загинув ОСОБА_2 . Акт про нещасний випадок на виробництві за фактом загибелі ОСОБА_2 не складався, оскільки загиблий не був працівником підприємства та не перебував із ним у трудових чи інших цивільно-правових відносинах (а.с. 25, том 1).

З Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 08 липня 2019 року в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження №0005754 на підставі отриманих матеріалів про те, що під час виконання робіт з підвищеною небезпекою в приміщенні цеху ТОВ «Дріада» за адресою: АДРЕСА_1 , загинув ОСОБА_2 , 1976 року народження (а.с. 91, том 1).

Відповідно до постанови від 30.11.2020 року кримінальне провадження №0005754, внесене в ЄРДР 09.07.2020 року, закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування (а.с. 24, том 1).

З довідки №103/01-16 від 10 липня 2020 року вбачається, що єдиним спадкоємцем, який

прийняв спадщину, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 , син спадкодавця (а.с. 26).

З листа Пр АТ «СК ІНГОССТРАХ» № 22-10/02-01 від 22.10.2019 року вбачається, що договір № KILONS-15BS39H від 28.12.2015 року добровільного страхування від нещасних випадків працівників діяв на час смерті ОСОБА_2 . По факту його смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Пр АТ «СК ІНГОССТРАХ» звернулась ймовірний спадкоємець ОСОБА_3 . Та додатково повідомлено, що до заяви про страхову виплату слід подати страховику: документи, що підтверджують факт настання страхового випадку (копію свідоцтва про смерть, копію лікарського свідоцтва про смерть, посмертний епікриз у випадку смерті застрахованої особи, довідку з поліції, якщо страховий випадок відбувся внаслідок ДТП, судове рішення або вирок суду, документи правоохоронних та інших компетентних органів), копії ІПН та документи, що посвідчують особу одержувача страхової виплати, копію свідоцтва про право на спадщину (для спадкоємця застрахованої особи), але страховій компанії не надані посмертний епікриз, копія ІПН одержувача страхової виплати, копія свідоцтва про право на спадщину, документи компетентного органу по нещасному випадку на виробництві (акт) (а.с. 27-28, том 1).

17 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав відповідачу заяву про страхову виплату разом із копіями свого паспорта та РНОКПП, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 10.03.2020 року, договору страхування та висновків експертного дослідження № 021-1595-2019, № 051-1399-2019 (а.с. 36, том 1).

12 квітня 2021 року позивач подав відповідачу повторну заяву про страхову виплату, додатково надавши копію висновку експертного дослідження №051-1399-2019 від 10.07.2019 року, постанову від 30.12.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 09.07.2019 року №0005754, довідку приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Дмитронко В.М., що він є єдиним спадкоємцем свого батька ОСОБА_2 , довідку вих. №11/12 від 11.12.2020 року ТОВ «Дріада-Метиз» (а.с. 38, том 1).

05 травня 2021 року листом за вих. №25-05/02-03 відповідач повідомив позивача про очікування він нього: документ, що посвідчує особу - одержувача страхової виплати, копію свідоцтва про право на спадщину, розгорнуте лікарське свідоцтво про смерть, акт судово-медичної експертизи. Повідомив, що страховик не має правових підстав для здійснення страхового відшкодування за договором №KIL0NS-15BS39H від 28.12.2015 року. ТОВ ТОВ «Радар ВС» уклало зі страховою компанією договір добровільного страхування від нещасних випадків № KIL0NS-18942ЕS від 04.10.2018 року застрахована особа: ОСОБА_2 (а.с. 39, том 1).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає обставинам справи та нормам закону.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма містіться в статті 979 ЦК України.

Відповідно до п. 6.2 Договору добровільного страхування від нещасних випадків нещасним випадком є, зокрема, події, які призвели до смерті застрахованої особи внаслідок поразки електричним струмом.

Пунктом 3.2 Умов страхування до Договору добровільного страхування від нещасних випадків ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» встановлено, що для отримання страхової виплати у випадку смерті застрахованої особи, спадкоємець у строк не пізніше одного року з дня настання події повинен звернутися до страховика із заявою про страхову виплату та надати

документи, які підтверджують факт настання страхового випадку. Перелік таких документів визначений в п. 3.3 Умов.

Пунктом 13.1.1 Умов передбачено, що у разі смерті (загибелі) застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, вигодонабувачу або, якщо вигодонабувач не був призначений у договорі страхування або помер, спадкоємцю застрахованої особи здійснюється страхова виплата у розмірі 100% страхової суми.

Пунктом 1.1.3 Умов встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Згідно з пунктом 4.1.5 Умов підставою відмови страховика у здійсненні страхової виплати є ненадання страхувальником (застрахованою особою) документів згідно пункту 3.3 Умов страхування або надання документів (медичних довідок), що не відповідають вимогам пунктів 3.3.1, 3.3.2 Умов страхування.

З наведених норм можна зробити висновок про те, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних документів в певному порядку.

Судом встановлено, що між ТОВ «Радар ВС» та відповідачем укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків працівників цього підприємства, і додатковими угодами №2, 3, 4 до договору застраховано, у тому числі ОСОБА_2 в разі смерті на страхову суму 50000,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 липня 2019 року лівобережним відділенням судово-медичної експертизи трупів видана довідка №020-1595 про причину смерті ОСОБА_2 , причина смерті - ураження електричним струмом.

З висновку експертного дослідження №021-1595-2019 від 09 липня 2019 року Лівобережного відділення судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи видно, що смерть ОСОБА_2 , 1976 року народження, настала від ураження електричним струмом, на що вказує наявність ушкоджень шкіри на внутрішній поверхні правого передпліччя з ознаками прижиттєвості та змінами, характерними для дії електроструму (електромітки).

З Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 08 липня 2019 року в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження №0005754 на підставі отриманих матеріалів про те, що під час виконання робіт з підвищеною небезпекою в приміщенні цеху ТОВ «Дріада» за адресою: АДРЕСА_1 , загинув ОСОБА_2 , 1976 року народження. Постановою від 30.11.2020 року кримінальне провадження №0005754, внесене в ЄРДР 09.07.2020 року, закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

З довідки №103/01-16 від 10 липня 2020 року вбачається, що єдиним спадкоємцем, який

прийняв спадщину, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 , син спадкодавця.

17 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав відповідачу заяву про страхову виплату разом із копіями свого паспорта та РНОКПП, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 10.03.2020 року, договору страхування та висновків експертного дослідження № 021-1595-2019, № 051-1399-2019.

12 квітня 2021 року позивач подав відповідачу повторну заяву про страхову виплату, додатково надавши копію висновку експертного дослідження №051-1399-2019 від 10.07.2019 року, постанову від 30.12.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 09.07.2019 року №0005754, довідку приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Дмитронко В.М., що він є єдиним спадкоємцем свого батька ОСОБА_2 , довідку вих. №11/12 від 11.12.2020 року ТОВ «Дріада-Метиз».

05 травня 2021 року відповідач повідомив позивача про очікування він нього документ, що посвідчує особу - одержувача страхової виплати, копію свідоцтва про право на спадщину, розгорнуте лікарське свідоцтво про смерть, акт судово-медичної експертизи, тобто, документи, які позивачем раніше було надано відповідачу.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Радар ВС» та відповідачем

укладений Договір добровільного страхування від нещасних випадків працівників цього підприємства, і додатковими угодами №2, 3, 4, у тому числі щодо ОСОБА_2 , 08 липня 2019 року з останнім стався страховий випадок із смертельним наслідком, заяву про страхову виплату з відповідними документами неодноразово подавалась позивачем в передбачений Умовами страхування до Договору добровільного страхування від нещасних випадків ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» строк відповідачу, однак до цього часу страхове відшкодування не виплачено через ненадання на думку відповідача документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджену страхову виплату в розмірі 50000,00 грн, інфляційні збитки у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування та 3% річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування за період з 06.05.2021 року по травень 2022 року у відповідному розмірі відповідно до ст. 625 ЦК України, а також пеню, розраховану в межах річного строку відповідно до умов договору.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 06 березня 2023 року.

Суддя: