КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 759/6937/22 Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Номер провадження: 22-ц/824/943/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чистова Алла Сергіївна, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В Святошинський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що06 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 338.

Під час шлюбу у них народились двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, взаєморозуміння, спільного господарства вони не ведуть.

Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягав на його розірванні. Надання строку на примирення на думку позивача є недоцільним.

Разом з тим, 09 серпня 2022 року, ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та поділ майна, у якій просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без укладення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 01 вересня 2010 року до 06 квітня 2013 року, визнати майно - автомобіль RENAULT MEGANE, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , здійснити його поділ.

Однак, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та поділ майна повернуто позивачу за зустрічним позовом.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 338) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чистова А.С., оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року та змінити його з урахуванням мотивів апеляційної скарги, щодо наявності майнового та інших спорів з сімейних правовідносин між сторонами, факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 01 вересня 2010 року до 06 квітня 2013 року, про визнання майна - автомобіля RENAULT MEGANE, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та здійснення поділу спільного сумісного майна по частини такого майна кожному.

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неправомірно повернув її зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та поділ майна.

Також, посилається на неправильне встановлення фактичних обставин справи у мотивувальній частині рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - адвокат Єрмак О.В., проти доводів апеляційної скарги заперечив посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 та його представник - адвокат Неселовська В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чистова А.С., залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, так як вважають його законним і обґрунтованим.

ОСОБА_1 та її представник, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, проте, їх неявка згідно з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 06 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 338) (а. с. 7).

Під час шлюбу, у сторін народились двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10,11).

Частиною 1 ст. 24 СК України, визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається зі змісту ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану, відповідно до статей 106, 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п. 84 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07 листопада 2013 року (заяви № № 29381/09 та № 32684/09) вказано: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, у рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява № 56030/07) від 12 червня 2014 року щодо права на приватне та сімейне життя, суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.".

Згідно положень викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що вказано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок», частиною 1 підпункту «с» якої передбачено, однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

В практиці ЄСПЛ, поняття «приватного та сімейного життя» не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява № 44647/98).

Приписами ч. 3 ст. 105 СК України передбачено, що, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За правилами ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що сторони не проживають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком Святошинського районного суду міста Києва про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно повернув зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та поділ майна є безпідставними. оскільки повернення зустрічної позовної заяви було вирішено ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року, яка не є предметом дослідження в межах даного провадження.

Посилання апелянта на неправильне встановлення фактичних обставин справи у мотивувальній частині судового рішення колегія суддів до уваги не приймає, так як питання встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та поділу майна подружжя, судом першої інстанції у межах розгляду даної справи не досліджувалось, оскільки виходить за межі позовних вимог про розірвання шлюбу.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про необгрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права колегія суддів до уваги не приймає, так як вони є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому, не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чистова Алла Сергіївна, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар