Провадження №2/523/1913/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/15209/21 за позовом представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про виділ в натурі та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про виділ в натурі та визнання права власності.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ОСОБА_2 є власником 44/1000 частин нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 11674,5 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 4592 кв.м. на підставі Договору купівлі продажу від 16.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №7750. Належних позивачу 44/1000 частин нежитлової будівлі складається з літ. «А» приміщення: І поверху: 4-колхіда, ІІ-поверху: 1,8,9,10,13 коридори, 2,4,14 кладові, 3, 3а, 5 туалети, 6 підсобне, 5а вмивальня, 7-12 цеха, 11,16 кабінети, загальною площею 513,1 кв.м., про що зазначено в пункті 2 договору купівлі-продажу. Оскільки ОСОБА_2 було втрачено оригінал Договору купівлі продажу від 16.12.2005 року, він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімонової О.Ю., яка посвідчувала означений Договір, та 16.06.2021 року замість втраченого Договору купівлі продажу йому було видано дублікат.

У зв`язку з тим, що інші співвласники нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 виділили свої частини в окремі нежитлові будівлі, тобто ідеальна частка, яка належить позивачу на праві приватної власності перестала відповідати реальній і тому він вимушений був звернутися до суду з позовною заявою про виділ в натурі 44/1000 частки нежитлових будівель та визнання права власності.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року було припинено право приватної спільної часткової власності, виділено в натурі 44/1000 частин у спільному майні та визнано право власності за ОСОБА_2 на самостійний об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення за №101, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реєстрації права власності на самостійний об`єкт нерухомості ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області. 12.02.2013 року на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року позивач зареєстрував право приватної власності на об`єкт нерухомого майна нежитлового приміщення за АДРЕСА_2 , загальною площею 522,1 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від. 19.02.2013 року.

Проте, рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «РЕОМ», ОСОБА_3 про виділ в натурі, припинення права власності на частку та визнання права власності відмовлено. 16.08.2021 року запис про право власності на окремий об`єкт нерухомості було виключено з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.08.2021 року.

Всі співвласники нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , мали намір укласти договір про поділ нежитлових будівель в окремі об`єкти нерухомості, але в зв`язку з тим, що на теперішній частки, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за кожним із співвласників, не складають одиницю провести поділ, в нотаріальному порядку, не є можливим.

Представник позивача вказує на те, що належна ОСОБА_2 44/1000 частка у спільному майні може самостійно функціонувати, оскільки оснащена окремими електро- та водопостачанням, окремим виходом та може бути виділена в самостійну одиницю, яка буде складається з приміщень: в літ. «А» приміщення: І поверху: 4-колхіда; ІІ-поверху: 1,8,9,10,13 коридори, 2,4,14 кладові, 3, 3а, 5 туалети, 6 підсобне, 5а вмивальня, 7-12 цеха, 11,16 кабінети, загальною площею 513,1 кв.м.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким:

?виділити 44/1000 частин нежитлових будівель в самостійний об`єкт нерухомості, а саме нежитлові будівлі в будинку АДРЕСА_1 ;

?припинити право спільної часткової власності на 44/1000 часток нежитлових будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., та зареєстрований в реєстрі за № 7750;

?визнати за ОСОБА_2 право власності на окремі нежитлові приміщення № 101, загальною площею 522,1 кв.м., в тому числі 415,4 кв.м. - основна, 106,7 кв.м. підсобна, які складаються з: в літ. «А» приміщення: І поверху: 4-колхіда; ІІ-поверху: 1,8,9,10,13 коридори, 2,4,14 кладові, 3, 3а, 5 туалети, 6 підсобне, 5а вмивальня, 7-12 цеха, 11,16 кабінети присвоєнням окремої поштової адреси.

В ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та долучила Висновок експерта № 159 від 12.08.2022 року судової будівельно технічної експертизи у цивільній справі № 523/15209/21, складеного судовим експертом Гончар Н.В. А тому, враховуючи висновки експертизи, просить суд ухвалити рішення яким:

?виділити 44/1000 частин нежитлових будівель в самостійний об`єкт нерухомості, а саме нежитлові будівлі в будинку АДРЕСА_1 ;

?припинити право спільної часткової власності на 44/1000 часток нежитлових будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі продажу, якій було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., та зареєстрований в реєстрі за № 7750;

?визнати за ОСОБА_2 право власності на окрему нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та складається: з наступних приміщень:

?І-й поверх:

підсобне приміщення, 10,2 кв.м.;

?ІІ-й поверх:

коридор, площею 4,9 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 13,5 кв.м.;

комора, площею 9,5 кв.м.;

цех, площею 25,1 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 10,0 кв.м.;

коридор, площею 5,9 кв.м.;

підсобне, площею 7,5 кв.м.;

цех, площею 80,7 кв.м.;

цех, площею 282,0 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 6,6 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 6,5 кв.м.;

коридор, площею 2,7 кв.м.;

коридор, площею 21,8 кв.м.;

туалет, площею 0,9 кв.м.;

підсобне, площею 6,7 кв.м.;

цех, площею 27,6 кв.м.

ВСЬОГО загальна площа частки, що виділяється 522,1 кв.м., в тому числі основна площа 415,4 кв.м.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 16.09.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.09.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 в останнє судове засідання не з`явилася. Однак, у попередніх судових засіданнях уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд ухвалити рішення, яким даний позов задовольнити в повному обсязі.

Окрім того, представник позивача ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд даної справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 в останнє судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Однак, у попередньому судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем у даній справі. Так, ОСОБА_6 передав виконавчі документи, за якими боржником виступає ОСОБА_3 приватному виконавцю Шевченко Т.С., яка відкрила виконавче провадження та виставила на електронні торги (СЕТАМ) нерухоме майно відповідачки ОСОБА_3 , у тому числі 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень № 3, загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Перші торги на СЕТАМ приватним виконавцем Шевченко Т.С. було проведено 21.10.2021 року, другі торги 22.11.2021 року, та треті торги 22.11,2021 року. Не продане приватним виконавцем на третіх торгах майно було передано стягувачу ОСОБА_6 у власність за ціною третіх торгів в рахунок погашення заборгованості. Таким чином частки майна у розмірі 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , які раніше належали ОСОБА_3 знаходяться у власності гр. ОСОБА_6 , адже він з 13.06.2022 року є власником майно з приводу якого виник спір.

Відповідачка ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася без поважних, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідачка не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачки згідно приписів ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 в останнє судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд справи за її відсутності.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_2 визнає, не заперечує проти задоволення даного позову, та просить суд провести розгляд даної справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу від 16.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. за реєстровим номером № 7750, на праві спільної часткової власності у частці 44/1000 належать нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 11674,5 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 4592 кв.м. Згідно п. 2 вказаного Договору 44/1000 частин нежитлової будівлі складається з літ. «А» приміщення: І поверху: 4-колхіда, ІІ-поверху: 1,8,9,10,13 коридори, 2,4,14 кладові, 3, 3а, 5 туалети, 6 підсобне, 5а вмивальня, 7-12 цеха, 11,16 кабінети, загальною площею 513,1 кв.м.

Оскільки ОСОБА_2 було втрачено оригінал Договору купівлі продажу від 16.12.2005 року, він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімонової О.Ю., яка посвідчувала означений Договір, та 16.06.2021 року замість втраченого Договору купівлі продажу йому було видано дублікат. Вказаний факт підтверджується наявним в матеріалах справи дублікатом вказаного Договору (а.с. 9).

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року за результатами розгляду цивільної справи № 1527/15302/12 було припинено право приватної спільної часткової власності, виділено в натурі 44/1000 частин у спільному майні та визнано право власності за ОСОБА_2 на самостійний об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення за №101, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реєстрації права власності на самостійний об`єкт нерухомості ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області. 12.02.2013 року на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року позивач зареєстрував право приватної власності на об`єкт нерухомого майна нежитлового приміщення за АДРЕСА_2 , загальною площею 522,1 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від. 19.02.2013 року.

Проте, рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.06.2015, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «РЕОМ», ОСОБА_3 про виділ в натурі, припинення права власності на частку та визнання права власності відмовлено. 16.08.2021 року запис про право власності на окремий об`єкт нерухомості було виключено з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.08.2021 року.

Із дослідженого судом рішення апеляційного суду Одеської області від 10.06.2015 року вбачається, що підставою скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року слугувало звернення до суду з даним позовом до неналежних відповідачів, зокрема, судом апеляційної інстанції зазначено, що належними відповідачами у справі повинні були бути залучені громадяни ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

На виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 01.12.2022 року відділом державної реєстрації прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради надано суду Інформаційну довідку щодо зареєстрованих прав власності на нежитлові будівлі в будинку АДРЕСА_1 .

Так, із вказаної Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 319124454 від 28.12.2022 року (надалі Інформаційна довідка) вбачається, що нежитлової будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належали на праві спільної часткової власності чотирьом співвласникам, а саме: ОСОБА_8 у частці 58/1000; ОСОБА_3 у частках 151/1000 та 143/1000; ОСОБА_10 у частці 73/1000 та ОСОБА_2 у частці 44/1000.

Також із вказаної Інформаційної довідки вбачається, що одним із співвласників ОСОБА_10 було здійснено виділ належної йому частки із права спільної часткової власності, у зв`язку з чим 05.10.2019 року за ним зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 881 кв.м. Підставою для державної реєстрації слугував: договір купівлі продажу від 16.05.2005 року, висновок щодо технічної можливості виділу № 10050119 від 02.10.2019 року та технічний паспорт від 02.10.2019 року.

Із пояснень представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 , наданих у попередньому судовому засіданні вбачається, що теперішнім власником часток ОСОБА_3 у частках 151/1000 та 143/1000 є гр. ОСОБА_6 .

Суд констатує, що факт належності ОСОБА_6 часток у розмірі 151/1000 та 143/1000, які раніше належали ОСОБА_3 , у праві спільної часткової власності на нежитлової будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується також відомостями із Інформаційної довідки.

Право власності ОСОБА_6 на вказані частки в спільному часткову майні було набуто 13.06.2022 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер рішення 63848105 на частку 143/1000 та індексний номер рішення 63847669 на частку 151/1000).

Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є співвласниками вказаних вище нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належить сторонам на праві спільної часткової власності.

З наявного в матеріалах справи технічного паспорту на належне ОСОБА_2 нежитлове приміщення АДРЕСА_2 від 13.11.2012 року, виготовленого КП «Одеське МБТІ та РОН», вбачається, що нежитлова будівля складається з наступного: І-й поверх: підсобне приміщення, 10,2 кв.м.; ІІ-й поверх: коридор, площею 4,9 кв.м.; підсобне приміщення, площею 13,5 кв.м.; комора, площею 9,5 кв.м.; цех, площею 25,1 кв.м.; підсобне приміщення, площею 10,0 кв.м.; коридор, площею 5,9 кв.м.; підсобне, площею 7,5 кв.м.; цех, площею 80,7 кв.м.; цех, площею 282,0 кв.м.; підсобне приміщення, площею 6,6 кв.м.; підсобне приміщення, площею 6,5 кв.м.; коридор, площею 2,7 кв.м.; коридор, площею 21,8 кв.м.; туалет, площею 0,9 кв.м.; підсобне, площею 6,7 кв.м.; цех, площею 27,6 кв.м. Всього загальна площа частки, що виділяється 522,1 кв.м., в тому числі основна площа 415,4 кв.м.

Згідно приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Із пояснень представника позивача вбачається, що всі співвласники нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , мали намір укласти договір про поділ нежитлових будівель в окремі об`єкти нерухомості, але в зв`язку з тим, що на теперішній частки, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за кожним із співвласників, не складають одиницю провести поділ, в нотаріальному порядку, не є можливим.

Одним із засобів юридичного захисту прав чи інтересів співвласників майна є його поділ чи виділ в натурі. При цьому, поділ майна означає припинення права спільної власності й виникнення на його основі права власності кожного з колишніх співвласників на окреме майно, тобто після такого поділу кожна зі сторін стає одноособовим власником певного майна, відносини права спільної власності припиняються.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.

Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №336/1136/19, провадження №61-4521св21, які суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

Згідно п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року (надалі Інструкція), поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).

Відповідно до п.п. 2.1 Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Суд констатує, що представник позивача ОСОБА_1 одночасно із заявою про уточнення позовних вимог надала суду Висновок експерта № 159 від 12.08.2022 року судової будівельно технічної експертизи, виготовленого для Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/15209/21 (а.с. 124 131).

Даний висновок було виготовлено судовим експертом Гончар Н.В.

Так, згідно вказаного Висновку експерта № 159 судової будівельно технічної експертизи, виходячи з проведеного дослідження наданих замовником документів матеріалів цивільної справи № 523/15209/21, зіставляючи результати обстеження з вимогами нормативно технічної документації експертом встановлено, що існує технічна можливість виділити 44/1000 частини нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 згідно Договору купівлі продажу від 16.12.2005 року в окремий об`єкт з наступних приміщень:

?І-й поверх:

підсобне приміщення, 10,2 кв.м.;

?ІІ-й поверх:

коридор, площею 4,9 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 13,5 кв.м.;

комора, площею 9,5 кв.м.;

цех, площею 25,1 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 10,0 кв.м.;

коридор, площею 5,9 кв.м.;

підсобне, площею 7,5 кв.м.;

цех, площею 80,7 кв.м.;

цех, площею 282,0 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 6,6 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 6,5 кв.м.;

коридор, площею 2,7 кв.м.;

коридор, площею 21,8 кв.м.;

туалет, площею 0,9 кв.м.;

підсобне, площею 6,7 кв.м.;

цех, площею 27,6 кв.м.

Всього загальна площа частки, що виділяється 522,1 кв.м., в тому числі основна площа 415,4 кв.м.

Суд доходить обґрунтованого висновку про те, що спір про право власності та порядок користування майном між ОСОБА_2 та іншими співвласниками ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відсутній, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_6 , в якій він не заперечує про задоволення даного позову, та процесуальною поведінкою ОСОБА_8 , яка жодного разу не з`явилася в судове засідання та не заперечила проти задоволення даного позову, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи.

Враховуючи те, що належні сторонам частини нежитлових будівель фактично є окремими об`єктами нерухомості, а тому є наявна технічна можливість для виділу належної позивач 44/1000 частки нежитлових будівель в натурі як окремого об`єкта права власності.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вказані положення закріплені також ст. 16 ЦК України, відповідно до якої Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для часткового задоволення даного позову та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Проте, враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що право власності ОСОБА_3 на належні їй частки у праві спільної часткової власності під час розгляду даної справи перейшло до гр. ОСОБА_6 , суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині пред`явлення таких до ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

На підставі та керуючись ст.ст. 356, 361, 364, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 259, 263 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заву представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про виділ в натурі та визнання права власності задовольнити частково.

Виділити в натурі належну ОСОБА_2 44/1000 частину у праві спільної часткової власності на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та яка складається з наступного: І-й поверх: підсобне приміщення, 10,2 кв.м.; ІІ-й поверх: коридор, площею 4,9 кв.м.; підсобне приміщення, площею 13,5 кв.м.; комора, площею 9,5 кв.м.; цех, площею 25,1 кв.м.; підсобне приміщення, площею 10,0 кв.м.; коридор, площею 5,9 кв.м.; підсобне, площею 7,5 кв.м.; цех, площею 80,7 кв.м.; цех, площею 282,0 кв.м.; підсобне приміщення, площею 6,6 кв.м.; підсобне приміщення, площею 6,5 кв.м.; коридор, площею 2,7 кв.м.; коридор, площею 21,8 кв.м.; туалет, площею 0,9 кв.м.; підсобне, площею 6,7 кв.м.; цех, площею 27,6 кв.м. Всього загальна площа частки, що виділяється 522,1 кв.м., в тому числі основна площа 415,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на окремо виділений об`єкт нерухомості нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень:

?І-й поверх:

підсобне приміщення, 10,2 кв.м.;

?ІІ-й поверх:

коридор, площею 4,9 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 13,5 кв.м.;

комора, площею 9,5 кв.м.;

цех, площею 25,1 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 10,0 кв.м.;

коридор, площею 5,9 кв.м.;

підсобне, площею 7,5 кв.м.;

цех, площею 80,7 кв.м.;

цех, площею 282,0 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 6,6 кв.м.;

підсобне приміщення, площею 6,5 кв.м.;

коридор, площею 2,7 кв.м.;

коридор, площею 21,8 кв.м.;

туалет, площею 0,9 кв.м.;

підсобне, площею 6,7 кв.м.;

цех, площею 27,6 кв.м.

Всього загальна площа частки, що виділяється 522,1 кв.м., в тому числі основна площа 415,4 кв.м.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_3 відмовити.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , дата народження та РНОКПП суду невідомий, мешканка: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , дата народження та РНОКПП суду невідомі, мешканка: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий, мешканка: АДРЕСА_6 .

Третя особа: ОСОБА_6 , дана народження суду невідома, РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець: АДРЕСА_7 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер