ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1818/20 Номер провадження 22-ц/814/2513/23Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі та стягнення аліментів за минулий час за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Коломійця Дмитра Миколайовича на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі та аліменти за минулий час.

Позов мотивовано тим, що з 23.11.2002 року по 14.04.2015 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

Уточнивши позов позивач просила стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 20 951.00 грн. на кожну дитину щомісячно , починаючи з 08.10.2020 року до досягнення повноліття кожним із дітей, з подальшою індексацією цього розміру аліментів відповідно до закону. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти за минулий час, але не більше як три роки, починаючи з 08.10.2017 року по 08.10.2020 року на загальну суму 554590,00 грн.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі та стягнення аліментів за минулий час задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 10 000,00 грн. на кожну дитину. Визначено стягнення проводити щомісячно, починаючи з 08.10.2020 року (з дня звернення до суду з позовом) і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією цього розміру аліментів відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

З вказаним судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення змінити, стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 20951 грн на кожну дитину до досягнення повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти за минулий час, з 08 жовтня 2017 року по 08 жовтня 2020 року у сумі 554 590 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно зробив висновок про те, що відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дітей.

Вказує, що середньомісячний дохід відповідача за 2017 р складав 7771 грн, за 2018 рік 9130 грн., за 2019 р. 31421 грн., за 2020 р. 126978 грн. Вважає, що 1/3 частина заробітку відповідача повинна була бути сплачена для сплати аліментів на утримання дітей. Вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального та процесуального права при розгляді даної справи.

Апеляційну скаргу на вказане судове рішення подав представник ОСОБА_2 адвокат Коломієць Д.М. просить рішення скасувати в частині стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн на кожну дитину, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 3000 грн на кожну дитину до досягнення повноліття. В іншій частині рішення просить залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем при подачі збільшених позовних вимог було порушено вимоги процесуального законодавства, щодо направлення заяви про збільшення позовних вимог іншим учасникам справи. Вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав приймати до розгляду таку заяву.

Зазначає, що вимоги ч. 3 ст. 181 СК України визначають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу й матері батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач мала б визначити один з двох способів виконання відповідачем обов`язку утримувати дітей: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Обрання позивачем способу виконання аліментних зобов`язань шляхом стягнення коштів у частці від доходу відповідача унормовано актами законодавства України та не потребує додаткового обґрунтування визначеного розміру аліментів. Та навпаки, заявлення вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі вимагає від позивача обґрунтування визначеного ним розміру, що має враховувати реальні потреби дітей відповідного віку, бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, але не може ставитися в пропорційну залежність від доходу відповідача, бути похідним від нього, оскільки для такого застосування існує інший спосіб виконання батьківських обов?язків. В даній справі позивач, обравши спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі, обгрунтувала розмір своєї вимоги часткою від доходу відповідача, що застосовується виключно до іншого способу стягнення.

Відповідач вважає, що розмір аліментів 10472,00 грн. є необґрунтованим, оскільки до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів в обґрунтування саме цього розміру. Зазначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей та цей обов`язок не може бути покладено лише на одного з них. Зазначає, що в матеріалах справи наявні докази того, що позивач не має доходу від власної праці або з інших джерел, не перебуває на обліку в службі зайнятості, як особа, що бажає працювати та отримувати дохід, в тому числі для утримання дітей. Зазначає, що позивач не довела, що вона несе витрати на утримання дітей пропорційно до заявлених нею вимог.

Вважає, що позивач не обґрунтувала реальні потреби дітей, а заявлені нею аліменти до стягнення є значно завищеними.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 подав заперечення на ухвалу місцевого суду від 17 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання представника позивача про витребування інформації про доходи відповідача. Зазначає, що подане клопотання не відповідало вимогам п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , адвокат Коломієць Д.М. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 23.11.2002 року по 14.04.2015 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача аліменти за минулий час, починаючи з 08.10.2017 року по 08.10.2020 року у сумі 554590,00 грн. Вказану вимогу позивач обґрунтувала тим, що відповідач добровільно не сплачував аліменти на утримання дітей.

Відмовляючи в задоволенні вказаних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що у зазначений позивачем період між сторонами виник спір з приводу надання матеріальної допомоги, судом не встановлено наявність домовленості між сторонами про надання такої допомоги, а також не надано суду доказів того, що відповідач ухилявся від добровільного утримання дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Стаття 194 Сімейного кодексу України передбачає можливість призначення аліментів за минулий час. Така можливість стягнути аліменти за минулий період є виключенням із загального правила і доступна якщо раніше аліменти не стягувалися; позивач доведе що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ухилявся від надання допомоги на утримання дитини.

Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами, що вона намагалася отримати з 2017 року аліменти на утримання дітей. Позивачем також не було спростовано факт надання відповідачем допомоги в грошовій формі, тобто добровільного виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дітей.

З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час.

При вирішенні питання про визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дітей, суд врахувавши, надані сторонами докази у справі, прийшов до висновку про можливість стягнення на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн на кожну дитину, до досягнення повноліття, з часу пред`явлення даного позову.

Колегія суддів повністю погодитися з таким висновком суду не може виходячи з наступного.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і частини дев`ятої статті 7 СК, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 та від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 20591,00 грн на кожного, обґрунтовуючи заявлений розмір аліментів тим, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність від якої отримує дохід та має можливість сплачувати аліменти у в заявленому розмірі виходячи з однієї третьої частини заробітку відповідача.

Проте, частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу ії матері батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина.

В даній справі позивач, обравши спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі, обґрунтувала розмір своєї вимоги часткою від доходу відповідача, що застосовується виключно до іншого способу стягнення.

При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

У справі встановлено, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець зареєстрований у державній податковій службі у Сумській області, відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником «Стоматологія Тополь Дент».

Інформація з Головного управління ДПС у Сумській області за 2017-2020 р.р. по ФОП ОСОБА_2 містить дані про грошовий обіг підприємства, тобто відображає рух грошових ресурсів у процесі економічної діяльності підприємства та не є прибутком, тобто коштами, що залишаються у вільному розпорядженні керівника - ОСОБА_2 та не вказує на реальний його дохід.

Позивач не обґрунтувала заявлений нею у позові розмір аліментів реальними потребами дітей, а лише посилалася на те, що матеріальне становище неповнолітніх дітей, є прямо пов`язаним з матеріальним становищем позивача.

Колегія суддів, вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_2 , що визначений судом першої інстанції розмір аліментів не відповідає вимогам ст. 141 СК України щодо рівності обов`язку матері та батька утримувати своїх дітей.

Врахувавши вік дітей, стан їх здоров`я, потреби дітей відповідно до їх віку, встановивши, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, відповідно має прибуток та можливість сплачувати аліменти, з метою дотримання вимог закону та рівності прав батьків, часткове визнання відповідачем позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що розмір аліментів на утримання дітей необхідно визначити у твердій грошовій сумі на кожного з дітей в розмірі 3 000,00 грн., що буде необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.

Колегія суддів звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду,у твердій сумі підлягає індексації та не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Крім того, присудження аліментів за рішенням суду не обмежує відповідача у праві надання додаткової матеріальної допомоги на дітей добровільно.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Враховуючи викладене, рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2022 року, слід змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08.10.2020 року (з дня звернення до суду з позовом) і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією цього розміру аліментів відповідно до закону.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , щодо незаконності ухвали місцевого суду від 17 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання представника позивача про витребування інформації про доходи відповідача, оскільки, вона забезпечила один із основних принципів цивільного судочинства змагальність сторін, та не є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Коломійця Дмитра Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі та стягнення аліментів за минулий час - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08.10.2020 року (з дня звернення до суду з позовом) і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією цього розміру аліментів відповідно до закону.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 09.03.2032.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді П.С. Абрамов

В.П. Пікуль