Номер провадження: 22-ц/813/4004/23
Справа № 2-1616/11
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.

суддів: Бездрабко В.О.

Склярської І. В.

секретар Виходець А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Долинський Микола Миколайович,

стягувач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року, у складі головуючого судді Федчишеної Т.Ю., повний текст ухвали складено 18 жовтня 2022 року,

встановив:

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича (далі - приватний виконавець) стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Укргазбанк, у якій просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. від 13 серпня 2021 року по виконавчому провадженні №66284513 про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках в АТ Перший Український міжнародний банк (далі - АТ ПУМБ), що належать ОСОБА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця знаходиться виконавче провадження №66284513 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ Укргазбанк простроченої заборгованості за кредитом - 1962.86доларів США, заборгованості за несплаченими відсотками -2457.83 доларів США, заборгованості за кредитом - 26955.46 доларів США, заборгованості по пені 5202.00грн, штрафу за неналежне виконання умов договору іпотеки - 14500.00грн, а всього 31376.15 доларів США та 1970.00грн.

Постановою від13 серпня 2021 року приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ ПУМБ, що належать боржнику, ОСОБА_1 .

Вважає вказану постанову незаконною посилаючись на те, що в АТ ПУМБ відкритий картковий рахунок на якій ПАТ СК Велес та ТОВ Фінансова компанія ІЗІ 24, з якими вона перебуває у трудових відносинах, перераховують їй заробітну плату.

Крім того, станом на 02 грудня 2021 року з грошових коштів, які надходять на вказаний рахунок, в якості заробітної плати, здійснюється відрахування 20%.

ОСОБА_1 вказує, що накладення арешту на рахунок в АТ ПУМБ на який здійснюється систематичне нарахування заробітної плати перешкоджає їй у розпорядженні заробітною платою, яка є єдиним джерелом для її існування та порушує її право на оплату праці.

На адвокатський запит адвоката Кудрінського Ю.Є. до приватного виконавця, щодо припинення відрахувань грошових коштів з рахунків ОСОБА_1 , приватний виконавець повідомив, що адвокатський запит, додані до нього документи, відповіді банківських установ, які надійшли на адресу виконавця не містять відомостей, що рахунки, на яких розміщені грошові кошти боржника мають спеціальний режим використання та слугують виключно для зарахування заробітної плати.

Також ОСОБА_1 висловила прохання про поновлення строку на оскарження постанови приватного виконавця від 13 серпні 2021 року, посилаючись на те, що оскаржувана постанова їй не була направлена, про її наявність вона дізналась лише 29 листопада 2021 року, коли не змогла зняти грошові кошти, які надійшли їй в якості заробітної плати. Після чого 02 грудня 2021 року вона звернулася з адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправною та скасування постанови від 18 серпня 2021 року. Проте 22 грудня 2021 року їй було відмовлено у відкритті провадження у справі, та роз`яснено, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства. Після ознайомлення із вказаною ухвалою 11 січня 2022 року у ЄДРСР, вона 12 січня 2022 року звернулась зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця до Приморського районного суду, яку ухвалою цього суду від 24 січня 2022 року було їй повернуто з підстав не надання доказів надіслання скарги іншим учасникам справи. Про наявність вказаної ухвали вона дізналася з ЄДРСР 03 лютого 2022 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з скаргою на рішення приватного виконавця.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року у задоволені скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволені скарги суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови приватний виконавець діяв у відповідності з приписам Закону України Про виконавче провадження, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, зазначивши, що заявником не доведено, що рахунки в АТ ПУМБ, на які постановою приватного виконавця від 13 серпня 2021 року накладеного арешт, мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Також матеріали справи не містять даних про повідомлення банком виконавця, згідно з частиною 3 статті 52 Закону України Про виконавче провадження про те, що на відповідних рахунках знаходяться кошти, накладення арешту на які заборонено законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити вимоги її скарги.

Вказує на те, що належний їй рахунок, який відкритий в АТ ПУМБ має статус спеціального режиму використання, що підтверджується довідками ПАТ СК Велес від 21 вересня 2021 року та ТОВ ФК ІЗІ 24 від 21 вересня 2021року, згідно яких вказані товариства перераховують заробітну плату на її рахунок, відкритий в АТ ПУМБ. Факт наявності у неї відповідного рахунку в АТ ПУМБ підтверджується довідкою вказаного банку.

Також вказує на те, що накладення арешту на рахунок в АТ ПУМБ на який здійснюється систематичне нарахування заробітної плати перешкоджає їй у розпорядженні заробітною платою, яка є єдиним джерелом для її існування та порушує її право на оплату праці.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Представник ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю., приймаючи участь у справі в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нову ухвалу про задоволення скарги.

Інші учасники справи, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а причини своєї неявки в судове засідання не повідомили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених цивільним процесуальним законодавством, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. знаходиться виконавче провадження №66284513 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Укргазбанк» в особі Другої Одеської філії: простроченої заборгованість за кредитом 1 962,86 доларів США, заборгованості за несплаченими відсотками 2 457,83 дол. США, заборгованості за кредитом 26955,46 дол. США, заборгованості по пені 5202,00 грн., штрафу 14500,00 грн., а всього на суму 31376,15 доларів США та 19 702,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М. М. від 13 серпня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в АТ ПУМБ, що належать ОСОБА_1 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 955 746,06 грн.

З даних автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. від 09 вересня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які вона отримує у ПАТ СК Велес, ТОВ ФК ІЗІ 24 та у ГУ ПФУ в Одеській області, шляхом здійснення відрахувань із доходів боржника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу.

Довідка АТ ПУМБ від 29 липня 2021 року, додана до апеляційної скарги, містить реквізити для зарахування коштів у національній валюті на картковий рахунок № НОМЕР_1 , одержувач ОСОБА_1 .

Згідно довідки ТОВ ФК ІЗІ 24 від 21 вересня 2021 року вих. №146/1, доданої до апеляційної скарги, ТОВ ФК ІЗІ 24 щомісячно перераховує заробітну плату на особистий рахунок ОСОБА_1 у банку ПУМБ м. Одеси.

Згідно довідки ПАТ СК Велес від 21 вересня 2021 року вих. №2109/02-21 робітник компанії ОСОБА_1 отримує заробітну плату на свій особистий рахунок, відкритий у банку ПУМБ.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Кудрінська Ю.Є. звернулась у листопаді 2021 року до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. із заявою про припинення звернення стягнення з рахунків боржника.

Листом від 09 листопада 2021 року за № 4100 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М. М. у відповідь на вказану заяву повідомлено, що враховуючи, що боржником проігноровано вимоги виконавця щодо виконання рішення суду, декларацію про доходи та майно не надано, систематичним відкриттям банківських рахунків боржником, 10 серпня 2021 року виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, які належать ОСОБА_1 та відкриті після 26 липня 2021 року. Зазначено, що виконавець під час виконання рішення суду, може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону повинен визначити статус коштів на рахунку, та зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути її без виконання. Тому, виходячи зі змісту заяви та доданих до неї копій документів, а також відповідей банківських установ, які надійшли на адресу виконавця, жодним чином не вбачається, що рахунки, на яких розміщені грошові кошти боржника, мають спеціальний режим використання та слугують виключно для зарахування заробітної плати. Звернення стягнення на заробітну плату та пенсію боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20 % доходів боржника, не суперечить Закону України Про виконавче провадження.

За змістом статей 1, 5 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом України Про виконавче провадження, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону України Про виконавче провадження розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону України Про виконавче провадження визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону України Про виконавче провадження про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону України Про виконавче провадження).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга стаття 48 Закону України Про виконавче провадження чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Законом України Про виконавче провадження також визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (частини восьмої статті 48).

У пункті 10 Розділу VIII Інструкції вказується також, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону України Про виконавче провадження та розділу VIII Інструкції.

Відповідно до пункту 8 розділу VIII Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

При цьому законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзац другий частини другої статті 48 Закону України Про виконавче провадження).

Відтак, частиною другою статті 48 Закону України Про виконавче провадження встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Частиною першою статті 48 Закону України Про виконавче провадження визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України Про виконавче провадження стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3)у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Закону України Про виконавче провадження та розділом Х Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника Інструкції у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону України Про виконавче провадження).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відповідно частини першої статті 70 Закону України Про виконавче провадженнярозмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України Про виконавче провадження).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України Про виконавче провадження).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України Про виконавче провадження зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Одночасно слід звернути увагу, що наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) дійшла висновку, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського М. М. від 13 серпня 2021 року у виконавчому провадженні №66284513 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», що належать ОСОБА_1 , в межах суми стягнення 955 746,06 грн. Накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках у АТ «ПУМБ», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 .

При цьому, приватний виконавець визначив банківській установі порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

АТ ПУМБ при прийнятті вказаної постанови до виконання не було повідомлено приватного виконавця про спеціальний режим рахунку № НОМЕР_1 та/або інших рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , а також про заборону законом звернення стягнення на такий рахунок.

Відповідно до довідки ТОВ ФК ІЗІ 24 від 21 вересня 2021 року вих. №146/1, Товариство щомісячно перераховує заробітну плату на особистий рахунок ОСОБА_1 у банку ПУМБ м. Одеси.

Відповідно до довідки ПАТ СК Велес від 21 вересня 2021 року вих. №2109/02-21 ОСОБА_1 отримує заробітну плату на свій особистий рахунок, відкритий у банку ПУМБ.

Зі змісту довідки АТ «ПУМБ від 29 липня 2021 року вбачається, що в АТ ПУМБ відкритий на ім`я ОСОБА_1 картковий рахунок для зарахування коштів у національній валюті.

Відмовляючи у задоволені заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Кудрінська Ю.Є. про припинення звернення стягнення з рахунків боржника, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М. М. У листі від 09 листопада 2021 року за № 4100 послався на те, що зі змісту заяви, доданих до неї копії документів, а також відповідей банківських установ, які надійшли на адресу виконавця, не вбачається, що рахунки, а яких розміщені грошові кошти боржника, мають спеціальний режим використання та слугують виключно для зарахування заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що документальне підтвердження, що рахунок боржника в АТ ПУМБ має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, приватному виконавцю не було надано.

Посилання в апеляційній скарзі на довідки ТОВ ФК ІЗІ 24 від 21 вересня 2021 року вих. №146/1, ПАТ СК Велес від 21 вересня 2021 року вих. №2109/02-21, а також АТ ПУМБ від 29 липня 2021 року, копії яких були додані до апеляційної скарги, як на підтвердження того, що рахунок боржника відкритий в АТ ПУМБ має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, які знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом колегія суддів вважає безпідставними, оскільки довідки ТОВ ФК ІЗІ 24 та ПАТ СК Велес містять лише інформацію про те, що вказані юридичні особи перераховують заробітну плату ОСОБА_1 на її особистий рахунок відкритий у АТ ПУМБ, а довідка банку лише містить відомості про реквізити для зарахування коштів в національній валюті на картковий рахунок ОСОБА_1 . При цьому будь-яких відомостей про те, що вказаний рахунок має спеціальний режим використання та призначений виключно для зарахування заробітної плати боржника, матеріали справи не містять. Також слід зазначити, що зі змісту вказаних довідок не вбачається, що нарахована ОСОБА_1 заробітна плата перераховується роботодавцями саме на рахунок зазначений у довідці банка.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності того, що рахунки в АТ ПУМБ, на які постановою приватного виконавця від 13 серпня 2021 року накладеного арешт, мають спеціальний режим використання та /або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Слід зазначити, що заявниця не позбавлена можливості звернутися до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, з підстав визначених частиною четвертою статті 59 Закону України Про виконавче провадження, надавши відповідні документи на підтвердження того, що грошові кошти, що знаходяться на рахунку боржника є виключно її заробітною платою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 13 серпня 2021 року приватний виконавець діяв у відповідності з приписам Закону України Про виконавче провадження, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Рішення суду першої інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив скаргу у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 20 січня 2023 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

І.В. Склярська