ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/30/23 Справа № 183/497/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

09 січня 2023 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - АТ «Державний ощадний банк України», про визнання права власності.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року позов задоволено.

Разом із тим, судом під час ухвалення відповідного рішення не було вирішено питання щодо судових витрат, у зв`язку з чим, 11 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, в якій просила стягнути з відповідачів на власну користь судові витрати в розмірі 15 190,80 грн., з яких 14 350 грн. витрати на професійну правничу допомогу, 840,80 грн. - сплачений позивачем судовий збір.

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення було задоволено частково.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу залишено без розгляду.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - АТ «Державний ощадний банк України», про визнання права власності.

Стягнуто з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі по 280,26 грн. з кожного.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для повторного вирішення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

14 листопада 2022 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій остання зазначала, що під час апеляційного розгляду її скарги нею подавався розрахунок судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., що судом апеляційної інстанції вирішено не було та які, звертаючись до суду із дійсною заявою, просить стягнути на власну користь шляхом ухвалення додаткового рішення.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Положеннями ч.3 ст.259 ЦПК України встановлено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року роз`яснено судам, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч.1 ст.293 ЦПК (ч.1 ст. 353 ЦПК), з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК (ст.141 ЦПК).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, предметом апеляційного розгляду у постанові Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року було додаткове рішення, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - АТ «Державний ощадний банк України», про визнання права власності.

Зокрема, апелянт не була згодна із тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по суті спору, залишив без розгляду її заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що за процесуальним законом, відповідне рішення мало бути прийняте у формі ухвали.

Колегія суддів погодилася із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважала, що дійсно відповідне судове рішення першої інстанції було ухвалено із порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим, відповідне додаткове рішення було скасовано, а справа направлена до суду першої інстанції для повторного вирішення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Тобто суд апеляційної інстанції не здійснював самостійний перегляд правильності визначення розміру таких витрат, оскільки відповідний розрахунок не проводився судом першої інстанції, оскільки такі вимоги позивача була залишені без розгляду.

Отже, зважаючи на норми чинного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання судових витрат за подання апеляційної скарги, оскільки останнє мало бути враховане судом першої інстанції під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі.

Таким чином, правові підстави для ухвалення додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 відсутні, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.259, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання права власності.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09 січня 2023 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.