Справа № 621/1924/22
Провадження № 2/621/119/23
06 березня 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Вельможної І.В.,
секретаря судового засідання - Лацько А.В.,
представник позивача - адвокат Ходаковський Ю.В.,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області,
представники третьої особи - Назаренко Л.І., Риженко Т.Г.,
розглянувши за відсутності учасників справи у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини,
04.10.2022 представник позивача - адвокат Ходаковський Ю.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, з наступними вимогами: 1) позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) призначити ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини, заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якого записаний в свідоцтві про народження відповідно до положень частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері. Позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 та відповідно рідною бабою малолітнього ОСОБА_3 .
Відповідач вихованням сина не займається, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, влаштовує постійні сварки.
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем по справі, яка займається його вихованням, навчанням та забезпечення дитини усім необхідним.
Відповідач, хоча ї є працездатною особою однак, ніде не працює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Позивач має власне житло, отримує пенсію за віком, до кримінальної відповідальності не притягувалася, за станом здоров`я може бути опікуном малолітнього онука.
В зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не створила належних умов для проживання сина, з метою захисту прав малолітнього ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 , через свого представника звернулася до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 04 листопада 2022 року провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05 січня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.
25.01.2023 судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
27.02.2023 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.
06.03.2023 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 06.03.2023 не з`явилася. В судовому засіданні 27.02.2023 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з урахуванням інтересів її малолітнього онука просила позов задовольнити.
Представник позивача - адвокат Ходаковський Ю.В. до канцелярії суду надав заяву відповідно до якої просив проводити судове засідання за відсутності позивача ОСОБА_1 та його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти постановлення у справі заочного рішення. В судовому засіданні 27.02.2023 просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на її адресу місця реєстрації судом, та через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, причин своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала, будь-яких інших заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду також не надходило.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не прибув до канцелярії суду від начальника служби у справах дітей Риженко Т. надійшов лист відповідно до якого остання просила проводити судове засідання за відсутності представника третьої особи. В судовому засіданні 27.02.2023 представник служби у справах дітей - Назаренко Л.І., зазначила, що позов є обґрунтованим та вважала за доцільне позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав та призначення позивача ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_3 .
За загальним правилом частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини 4 названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України).
Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника служби у справах дітей, допитавши свідків, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , актовий запис 201 (а.с. 3).
З копії листа т.в.о начальника ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП Поліваного В. від 16.09.2022 вих. № 26 "Аз"/119-79/02/20-22, копії постанови Зміївського районного суду Харківської області від 18.04.2012, копії постанови Зміївського районного суду Харківської області від 11.05.2012, копії постанови Зміївського районного суду Харківської області від 29.09.2021, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняла сварки в присутності своєї малолітньої дитини. Притягувалася до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 13-14, 16-17, 45, 46, 59).
Відповідно до копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, номер витягу: 36415824 від 26.11.2012, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 20).
З висновку про стан здоров`я заявника, виданого 08.09.2022 КПН "Зміївська центральна районна лікарня", копії Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей" Міністерства внутрішніх справ, № ВР-000269711 наданого станом на 30.08.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, за станом здоров`я обов`язки опікуна виконувати може (а.с. 18, 21).
З Висновку Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області "Про можливість бути опікуном/піклувальником" № 01-32/170 від 02.09.2022 вбачається, що ОСОБА_1 , ознайомлена з правовими наслідками опіки, піклування, та може виконувати обов`язки опікуна. ОСОБА_1 перебуває на обліку служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області як потенційний опікун від 12.09.2022 за № 6 (а. с. 19).
З Висновку Слобожанської селищної ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1479 від 14.09.2022 вбачається, що з 27 квітня 2021 року родину ОСОБА_4 було поставлено на облік служби у справах дітей, як таку що перебуваєу складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків, остання не бажає працювати постійно конфліктує зі своєю матір`ю, веде не пристойний спосіб життя, зі слів сусідів зловживає наркотичними речовинами, приводить серед ночі своїх друзів які починають шуміти та порушувати спокій у зв`язку з чим неодноразово викликалася поліція. Мати участі у вихованні дитини не приймає, хлопчик замкнутий та мовчазний, дитина боїться спати в ночі. Батьківський потенціал матері на дуже низькому рівні, інколи мати не ночує в дома. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою по АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_3 зі своєю бабусею ОСОБА_1 дитина має задовільні умови проживання. Вихованням та навчанням малолітнього ОСОБА_5 займається його бабауся ОСОБА_1 . Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 було розглянуто 13.09.2022 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Слобожанської селищної ради та враховуючи інтереси дитини Слобожанська селищна рада, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 32-33).
Допитана судовому засіданні 27.02.2023 в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що відповідачка ОСОБА_2 є її дочкою та матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , 2009 року народження, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не забезпечу матеріально сина. Дитина проживає разом з нею та находиться на її утриманні. Хлопчик проживаючи з матір`ю був замкнутий, знервований та дуже боявся матір та її друзів, оскільки останні зловживаючи алкогольними напоями та наркотичними речовинами порушували спокій в квартирі, а дитина ховалася у шафі в цей час. Після того як вона забрала онука до себе дитина стала більш спокійнішою та розкутою. Матеріальними питаннями щодо навчання, харчування та забезпечення дитини усіма необхідними речами займається виключно вона, відповідач не надає жодної допомоги та дитиною не цікавиться.
В судовому засіданні 27.02.2023 в порядку статті 232 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності заінтересованих у справі осіб та в присутності представника органу опіки та піклування ОСОБА_6 опитано малолітнього ОСОБА_3 , який вказав, що його виховує бабуся ОСОБА_1 , жити з матір`ю ОСОБА_2 неможливо, оскільки вона та її друзі не дають спокійно жити, весь час галасують і в ночі також, висловив думку щодо доцільності позбавлення його матері батьківських прав та просив призначити його опікуном бабусю.
У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.
У відповідністю зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону україни "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" Органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.
Органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; забезпечення пріоритетних форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; притягнення до відповідальності осіб, які порушують права дитини; надання письмової згоди або заперечення на відчуження нерухомого майна (у тому числі житла) та іншого майна, власником якого є дитина; подання заяв, клопотань, позовів про захист прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад.
Органи опіки та піклування мають право перевіряти умови влаштування, утримання, виховання, навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, можуть переводити дітей, життю та здоров`ю (у тому числі психічному) яких загрожує небезпека, до інших форм влаштування дітей.
Присутність представника органів опіки та піклування на судових засіданнях є обов`язковою в разі, якщо розглядається справа стосовно дитини або з питань, що зачіпають права дитини.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У відповідністю зі статтею 165 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до частин1-4 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до частин 3, 4 статті 155 Сімейного кодексу України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У відповідності з частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Зазначеними вище, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, і це, відповідно пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Відповідно до частин 3 статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до статей. 243, 244 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.
Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.
При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.
Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.
Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Згідно з п. п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. № 34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.
Згідно статті 62 Цивільного кодексу України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки та піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Згідно статті 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього кодексу.
Орган опіки та піклування прийняв рішення про звернення до суду з проханням про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , 2009 року народження; та ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які не можуть бути опікуном відповідно до статті 64 Цивільного кодексу України та подала заяву з проханням призначити її опікуном, тому суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в частині позбавлення батьківських прав та встановлення опіки є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
У відповідності до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що вона є пенсіонеркою та усі обов`язки щодо утримання та виховання онука несе самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.
Разом з тим, судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітнього онука, що перебуває на її утриманні.
Відповідно до статей 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до статей 80, 81 Цивільного процесуального кодексу України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі
Враховуючи що позивачем сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового характеру та остання не вимагала відшкодування судових витрат, тому питання щодо розподілу понесених нею витрати цій частині судом не вирішувалося.
Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів, за яку вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а від так в силу вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 992 грн 40 к.
Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовну заяву задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановити опіку над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначивши його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 100, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви - 04 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 к., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5 п. 15 Розділу 13 Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України до Харківського Апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено - 06.03.2023.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Третя особа - Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження за адресою: 63460, Харківська область, Чугуївський район, смт Слобожанське, вул. Лермонтова, буд. 21, к. 1-89, код за .

Головуючий: