ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про поділ майна набутого за час шлюбу, визнання права власності на частину квартири та стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна набутого за час шлюбу, визнання права власності на частину квартири та стягнення компенсації.

У січні 2023 року позивачка надала суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на 3/4 частки квартири, належної ОСОБА_3 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; - накласти заборону будь-яким способом, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення спадкового договору, договору довічного утримання, договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі у заставу, передачі в оренду, тощо вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на 3/4 частки квартири АДРЕСА_2 .

Вказана заява мотивована тим, що позивачці стало відомо про рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року, яким суд в повному обсязі задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Заявниця зазначає, що вказане рішення впливає на її майнові права, оскільки 3/4 частини спірної квартири набувались подружжям у спільну сумісну власність. Крім того, заявниця вказує, що існує реальна загроза того, що спірна нерухомість, а саме, 3/4 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 може бути відчужена.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано доказів того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Вжиття заходів забезпечення позову порушить права власників квартири, які не залучені до участі у справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що застосування запропонованого заявницею виду забезпечення позову є ефективним способом захисту її порушених прав на спільне нерухоме майно, яке було набуте сторонами за час шлюбу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу - скасувати, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Тобто, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач не обґрунтував та не навів правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є поділ майна подружжя, визнання права власності на 3/4 частину спірної квартири та стягнення компенсації.

Накладення арешту на майно не є співмірними із заявленими вимогами, а тому колегія суддів вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково, а саме, заборонити будь-яким способом суб`єктам державної реєстрації прав та державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження 3/4 частки квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо частини вказаного майна, та таким, що відповідає ефективному захисту прав позивачки, не порушуючи при цьому балансу інтересів сторін.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи.

Крім того, обраний вид забезпечення позову не обмежує права відповідача чи інших осіб у користуванні спірною квартирою.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскаржувана ухвала, як така, що суперечить вимогам матеріального та процесуального закону підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити будь-яким способом суб`єктам державної реєстрації прав та державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження 3/4 частки квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко