ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/260/23 Справа № 194/1885/21 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, як представницький орган Територіальної громади міста Тернівка Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, як представницький орган Територіальної громади міста Тернівка Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 1989 року йому належить 12/75 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 , які він успадкував після смерті матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на 12/75 часток, що залишилися відкритими на час отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , отримав його брат ОСОБА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 березня 2001 року йому належить 51/75 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 , право власності на яку йому перейшло в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 . Отже, йому на праві власності належить 63/75 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 його брат ОСОБА_1 помер, після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 12/75 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 . На день смерті брата спадкоємців першої черги у нього не було, оскільки він не був одружений, дітей не мав, батьки померли ще до його смерті. Єдиним спадкоємцем другої черги за законом є він, як рідний брат. На день своєї смерті брат мешкав у м. Копейськ Челябінської області Російської Федерації, там був зареєстрований факт його смерті. Оскільки 12/75 частки житлового будинку за АДРЕСА_1 , яка за життя належала ОСОБА_1 , знаходиться в Україні, то він звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_1 . Державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області постановою від 10 квітня 2020 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, оскільки він не надав документ, який підтверджує де спадкодавець мав останнє місце проживання, такої інформації не надали на запит нотаріуса компетентні органи РФ, а нотаріальна контора Челябінської області надала інформацію по Челябінській області РФ. Встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, необхідно йому для вирішення спадкових прав. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд встановити факт прийняття ним спадщини, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яким є 12/75 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що відкрилася після смерті його брата ОСОБА_1 ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_1 на 12/75 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з примикаючими до нього будівлями: сараєм цегляним, вбиральнею цегляною, сараєм дерев`яним, огорожею дерев`яною, що за життя належали його брату ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 .

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Встановлено факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , спадщини, яка відкрилася після смерті його брата ОСОБА_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яким є 12/75 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 . У задоволені частини позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 13 квітня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позовних вимог в цій частині, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 70 Закону України Про міжнародне приватне право з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був.

Згідно ст. 71 Закону України Про міжнародне приватне право спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до даних правовідносин повинно бути застосовано правові норми Цивільного Кодексу Української РСР (в редакції 1963 року).

Статтею 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №305/235/17 зазначено, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчене 19 квітня 1989 року державним нотаріусом Другої Павлоградської нотаріальної контори Л.Г. Бєлоножко, спадкоємцями майна померлої ОСОБА_2 є син ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно реєстраційному напису на правовстановлюючому документі, внесеному у реєстраційну книгу № 15-173 за реєстровим № 1971 від 26 лютого 2001 року начальником БТІ Довгополою О., 12/75 частин будинку АДРЕСА_1 зареєстровані у Тернівському БТІ на праві приватної власності за ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою 19 квітня 1989 року за реєстровим №1160 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 26 червня 2000 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області актовий запис № 194, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В., спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 , спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається у тому числі з 51/75 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці розміром 1200 кв. м., яка знаходиться у віданні Тернівської міської ради народних депутатів, а також надвірні побудови: цегляний сарай, цегляна вбиральня, дерев`яний сарай, гараж литий, огорожа (а.с.10).

Із свідоцтва про народження, виданого 22 серпня 1963 року Тернівським сільським ЗАГС Павлоградського району, актовий запис №94, батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України, сформованого 18 серпня 2021 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 25 серпня 2005 року Залізничним бюро відділу РАГС адміністрації Копєйського міського округу Челябінської області, Росія, актовий запис №13, брат позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчене 21 квітня 1989 року державним нотаріусом Другої Павлоградської нотаріальної контори Л.Г. Бєлоножко, спадкоємцями майна померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є син ОСОБА_1 , який мешкає в АДРЕСА_2 , свідоцтво складається з 12/75 частини будинку АДРЕСА_1 (а.с.15).

З постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій від 10 квітня 2020 року, винесеної державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В., вбачається, що на виконання вимог ст. 5 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, нотаріальною конторою 13 лютого 2015 року за вих. № 68/02-14 було зроблено запит до компетентних органів Російської Федерації щодо встановлення місця проживання та коло осіб спадкоємців (ст. 1270 ЦК України) спадкодавця ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; щодо наявності заповіту та надання спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно відповіді головного управління міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Челябінській області від 14 травня 2018 року за №3814-13337 інформація відсутня. Згідно відповіді нотаріальної палати Челябінської області від 22 квітня 2019 року за № 1300/03-04-19 спадкова справа після смерті ОСОБА_1 в Челябінській області не заводилася, заповіт не посвідчувався. ОСОБА_1 не надав документ, який підтверджує де спадкодавець ОСОБА_1 мав останнє місце проживання; компетентні органи Російської Федерації не надали інформацію, яка підтверджує де спадкодавець ОСОБА_1 мав останнє місце проживання; нотаріальна палата Челябінської області надала інформацію тільки по Челябінській області (а.с.17, 18).

Позивач ОСОБА_1 з 17 червня 1996 року зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 (а.с.20-22).

Відповідно до акту про постійне місце проживання від 16 грудня 2021 року, складеного представниками КП ТЖКП Савіновим В.Ф., ОСОБА_5 та сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 19 лютого 2003 року і по теперішній час постійно проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , володіє та користується зазначеним будинком, у тому числі і 12/75 частин цього будинку, що належали ОСОБА_1 , проводив у ньому переобладнання, ремонт та прилеглих до нього господарських споруд (а.с.24).

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивач, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його брата ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Звернувшись до суду з вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 просив суд також визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_1 на 12/75 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з примикаючими до нього будівлями: сараєм цегляним, вбиральнею цегляною, сараєм дерев`яним, огорожею дерев`яною, що за життя належали його брату ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за коном після смерті матері ОСОБА_2 (а.с. 1-6).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2022 року було витребувано з Тернівської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.86, 87).

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2022 року на адресу апеляційного суду Тернівською державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було направлено копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до Тернівської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) після смерті брата ОСОБА_1 15 грудня 2017 року звернувся позивач - ОСОБА_1 .

Із копії вказаної спадкової справи вбачається, що Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було зроблено запит до Нотаріальної палати Челябинської області Російської Федерації з метою зясування, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті якого зазначено м.Копєйск Челябинської області, Росія (а.с.112-120).

Із відповіді, наданої Нотаріальною палатою Челябинської області Російської Федерації вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася.

Таким чином, встановлено, після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було заведено спадкову справу, з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся брат померлого - позивач ОСОБА_1 . Будь-які інші особи з відповідними заявами про прийняття спадщини не зверталися. Інші спадкоємці не встановлені.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року було витребувано із Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті матері позивача ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.128, 129).

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року на адресу апеляційного суду було направлено копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якої вбачається, що брат позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_1 за життя 21 квітня 1989 року отримав свідоцтво про право на спадщину за коном після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка складається із 12/75 частин житлового будинку - А шпакльованого, обкладеного цеглою обкладеного цеглою, житловою площею 61,2 кв.м. з примикаючими до нього будівлями Б - сараєм цегляним, В вбиральня цегляна, Г сарєм дерев`яним, 1-3 огорожа деревна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.148-168).

Враховуючи вищевикладене, що у справі встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилася після смерті його брата ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яким є 12/75 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 12/75 частин житлового будинку - А шпакльованого, обкладеного цеглою обкладеного цеглою, житловою площею 61,2 кв.м. з примикаючими до нього будівлями Б - сараєм цегляним, В вбиральня цегляна, Г сарєм дерев`яним, 1-3 огорожа деревна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року скасувати в оскаржуваній частині, та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, як представницький орган Територіальної громади міста Тернівка Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом скасувати в оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, як представницький орган Територіальної громади міста Тернівка Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 12/75 частин житлового будинку А- шпакльованого, обкладеного цеглою, житловою площею 61,2 кв.м. з примикаючими до нього будівлями Б - сараєм цегляним, В вбиральнею цегляною, Г сарєм дерев`яним, №1-3 огорожею деревяною, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова