ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року м. Чернівці Справа № 715/2866/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: акціонерне товариство «Альфа-Банк», перейменоване в акціонерне товариство «Сенс Банк»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2022 року, ухваленого під головуванням судді Цуренка В.А., дата складання повного тексту рішення 29 листопада 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), в якому просила припинити іпотеку та обтяження нерухомого майна, що належало їй на праві власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 з підстав, визначених у ст.598 та ст.605 ЦК України.

Вимогу обґрунтовувала тим, що 29 грудня 2005 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір, до умов якого позичальник отримала кредит в сумі 26 000 дол. США зі сплатою процентів в розмірі 11,5 річних з кінцевим терміном повернення до 14 грудня 2020 року на придбання квартири АДРЕСА_1 .

В рахунок забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором 30 грудня 2005 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку зазначену квартиру.

З повідомлення AT «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням №2247 від 11 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 було попереджено, що в разі не сплати боргу за кредитним договором, розмір якого станом на 18 червня 2019 року становив Провадження №22-ц/822/112/23

45 909,09 дол. США, у тридцяти денний строк банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.37 ЗУ «Про іпотеку», та зазначено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя їй буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом.

З довідки AT «Альфа Банк» про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу №812 від 27 грудня 2019 року вбачається, що 24 жовтня 2019 року Банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на рівні 327 000 грн.

У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку» на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором № 376 від 29 грудня 2005 року.

В подальшому, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2022 року, що змінено Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 липня 2022 року і набрало законної сили 21 липня 2022 року, зобов`язання за кредитним договором 29.12.2005 року №376 визнано припиненим.

Однак, на час звернення з позовом до суду іпотеку по даній заборгованості не припинено та не знято обтяження із вище вказаного майна, у зв`язку з чим просила вимоги задовольнити.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки від 30 грудня 2005 року, реєстр №376, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 .

Припинено обтяження нерухомого майна, що належало ОСОБА_1 на праві власності, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,3 кв.м, у тому числі житловою площею 28,9 кв.м, номери записів про обтяження №2767620 від 30 грудня 20005 року та №2767625 від 03 липня 2009 року.

Не погодившись з рішенням суду АТ «Сенс Банк» оскаржило його в апеляційному порядку, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Наводить обставини щодо укладення кредитного та іпотечного договорів, де, крім іншого, було передбачено, що згідно п.4.3. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до останнього права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця.

24.10.2019 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до державного реєстратора із заявою щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, результатом чого стало набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Вказує, що ОСОБА_1 на час звернення до суду не є власником переданої в іпотеку квартири, а тому наявні в державних реєстрах обтяження не порушують її права як колишнього власника.

Стверджує, що ст.17 ЗУ «Про іпотеку» визначає підстави припинення іпотеки, а тому сторона апелянта вважає, що у цьому випадку іпотека припинена у зв`язку із набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Крім іншого, АТ «Сенс Банк» наголошує на неналежно обраному способі захисту порушеного права з боку позивача, оскільки такий спосіб, як припинення обтяження, суперечить приписам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим таке не може бути задоволена.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд виходив з того, що з припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

АТ «Альфа-Банк» використало право на реалізацію предмета іпотеки та набуло право власності на предмет іпотеки, однак після здійснення АТ «Альфа Банк» дій, після яких чинним законодавством передбачене обов`язкове припинення іпотеки, дані дії не були вчиненні.

Також, суд вказав, що крім зазначеного вище, наявність припиненого зобов`язання щодо іпотеки впливають на права та законні інтереси позивачки, оскільки вони носять зобов`язальний характер, накладають на неї як боржника певний тягар, а також наявність у Державному реєстрі відомостей про зобов`язальні обов`язки здійснюють негативний вплив на ділову репутацію ОСОБА_1 , зокрема в частині її кредитної історії.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 грудня 2005 року ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», уклали кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 26 000 дол. США зі сплатою процентів в розмірі 11,5 річних з кінцевим терміном повернення до 14 грудня 2020 року на придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

В рахунок забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором 30 грудня 2005 року ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», уклали іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

З повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням №2247 від 11 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 було попереджено, що в разі не сплати боргу за кредитним договором, розмір якого станом на 18 червня 2019 року становив 45 909 доларів США 9 центів, у тридцятиденний строк АТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». Також ОСОБА_1 повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст.37 ЗУ «Про іпотеку», їй буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом (а.с.10).

З довідки АТ «Альфа Банк» про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу №812 від 27 грудня 2019 року вбачається, що 24 жовтня 2019 року Банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість предмета іпотеки визначена на рівні 327 000 грн. Таким чином, після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором №376 від 29 грудня 2005 року (за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом НБУ станом на 24 жовтня 2019 року склав: 2 472 657,09 грн. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку» на дату державної реєстрації Банком права власності на нерухомість ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №376 від 29 грудня 2005 року (а.с.17).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.11.2019 року №189894234 вбачається, що за АТ «Альфа Банк» зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.18-20).

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2022 року, яке змінено постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 липня 2022 року, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором 29.12.2005 року №376 визнано припиненим (а.с.2-8).

Встановлені обставини судом першої інстанції сторонами визнаються і не заперечуються.

Згідно із ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує права третіх осіб щодо майна кредитора.

Прощення (анулювання) боргу - це односторонній правочин, який вчиняє кредитор та який не потребує дій на його виконання. Правочин, спрямований на припинення зобов`язання прощенням боргу, слід вважати вчиненим в момент отримання боржником письмової заяви кредитора про прощення боргу.

Відповідно до положень ст.1 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ч.1 ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У ст.17 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом, а тому згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі, зокрема, з підстав набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Частинами першою, третьою ст.33 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За приписами ч1. та ч.2 ст.12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

В силу ч.3-5 ст.43 зазначеного Закону обтяжувач у будь-який час може зареєструвати зміну відомостей про обтяження шляхом подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів і реквізити запису, що підлягають заміні. На підставі цієї заяви держатель або реєстратор Державного реєстру вносить відповідні зміни до попереднього запису про обтяження.

Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків (ч.3 ст.44 вказаного Закону).

За наведеного вбачається, що АТ «Укосоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк»), набуло та зареєструвало право власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим задовольнив забезпечену іпотекою вимогу в позасудовий спосіб, і лише вказана обставина стала в подальшому підставою для прощення боргу ОСОБА_1 .

Отже, підстави, якими обґрунтовувала свої вимоги позивач, зокрема припинення іпотеки з підстав належного виконання основного зобов`язання, спростовуються матеріалами справи, що залишено поза увагою суду першої інстанції. Зобов`язання було припинено зверненням стягнення на предмет іпотеки в порядку Закону України «Про іпотеку», який є спеціальним до відносин між кредитором/іпотекодержателем та іпотекодавцем і регулює в ст. 17 його змісту виключні підстави її припинення.

Посилання в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції на висновки, викладені в постанові ВП ВС від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц, є нерелевантними до цієї справи, оскільки відмінні обставини справи, за якими основне зобов`язання у зазначеній справі було виконано належним чином шляхом погашення заборгованості, на відміну від обставин цієї справи, коли відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки і, як наслідок, прощення боргу, що не охоплюється поняттям «належного виконання основного зобов`язання», і спірний предмет іпотеки вибув із власності позивача.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк») чи державного реєстратора із заявою про припинення іпотеки та обтяжень нерухомого майна із внесенням до Реєстру відповідних змін.

Оскільки припинення іпотеки врегульовано нормами ЗУ «Про іпотеку», до яких відноситься й звернення стягнення на заставлене майно та врегулювання процедури такого оформлення у позасудовий спосіб, то вбачається, що права ОСОБА_1 з боку відповідача не порушено через недоведеність позивачем факту порушення його майнового інтересу як іпотекодавця за іпотечним договором від 30 грудня 2005 року, оскільки остання втратила права на предмет обтяження, а позов є штучним без наявності спору між сторонами, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Також, суд першої інстанції вийшов за межі вимог, заявлених в позовній заяві, так як позивач обґрунтовувала вимоги ст.391 (захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння), ст. 598 (підстави припинення зобов`язання), ст.605 (припинення зобов`язання прощенням боргу) ЦК України та абз.1 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» (припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору), а суд фактично задовольнив вимоги з підстав абз.3 ч.1 ст. 17 цього Закону ((набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки)) та порушення немайнового права (ділової репутації), чим порушив принцип диспозитивності, закріплений у ст.13 ЦПК України.

В силу ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, за рахунок ОСОБА_1 підлягає компенсації судовий збір у розмірі 1488,60 грн за перегляд справи в суді апеляційної інстанції на користь АТ «Сенс Банк» (АТ«Альфа-Банк»).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення іпотеки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп. на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (акціонерного товариства «Альфа-Банк»).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Литвинюк І.М.

Перепелюк І.Б.