Справа № 157/1303/22 Головуючий у 1 інстанції: Тімонова В. М.
Провадження № 22-ц/802/179/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 18 жовтня 2022 року звернулись в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року вищевказану позовну заяву визнано неподаною та повернено позивачам.

Позивач ОСОБА_2 21 грудня 2022 року подала до Волинського апеляційного суду апеляційну скаргу на зазначену ухвалу. Вважає, що позовні вимоги викладені чітко та зрозуміло, до позову приєднано докази, якими вона цей позов обґрунтовує. На підтвердження того, що вона є спадкоємцем після смерті батька просила суд витребувати у нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу копію спадкової справи, що була заведена після його смерті. Отримати самостійно спадкову справу або завірену копію позивач не має можливості, оскільки спадкова справа видається лише на запит суду. Переконана, що суд з формальних підстав повернув її позовну заяву, що є порушенням права на справедливий судовий захист. Просила скасувати ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.2 ст.369 ЦПК України.

За змістом ч.ч.4 та 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 21 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишено без руху, оскільки вона оформлена з порушенням вимог, передбачених п.п.4,5,7 ч.3 ст.175 та ч.3 ст.77 ЦПК України.

В позові не вказано за ким саме позивачі просять визнати право власності на нерухоме майно, не зазначено доказів, що підтверджують викладені в позові обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, а саме докази на підтвердження того, що вони є власниками по Ѕ частині житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , а також не зазначено відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, а також не вказано, що такі не здійснювалися.

На адресу суду першої інстанції 23 листопада 2022 року надійшла заява позивачів про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 21 листопада 2022 року про залишення позовної заяви без руху. Позивачами конкретизовано осіб, за якими останні просять визнати право власності по Ѕ частині за кожним на вищевказане нерухоме майно та подано клопотання про витребування доказів, а саме копії спадкової справи, що була заведена після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року вищевказану позовну заяву визнано неподаною та повернено позивачам, оскільки останні неповністю виконали вимоги ухвали суду від 21 листопада 2022 року про залишення позовної заяви без руху.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву виходив з того, що позивачка не повністю виконала вимог ухвали суду від 21 листопада 2022 року про залишення позовної заяви без руху і не усунула недоліки позовної заяви, а саме: не зазначила доказів на підтвердження того, що позивачі є власниками по Ѕ частині житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , а також не зазначено відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, а також не вказано, що такі не здійснювалися.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

У ст. 175 ЦПК України зазначені вимоги до змісту та форми позовної заяви.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями ст. ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ст. 185 ЦПК України).

Позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за змістом своїх вимог є позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки позивачі просять визнати за кожним з них право власності на Ѕ житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі вказали, що факт належності спадкодавцю будинковолодіння стверджується витягом з погосподарської книги №3 за 2021-2022 роки, а підставою для звернення до суду з цим позовом є відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на таке майно.

Вимога суду щодо зазначення позивачами доказів на підтвердження того, що саме вони є власниками спірного майна є передчасною, оскільки цивільно-процесуальний кодекс не містить чіткого переліку доказів, які необхідно зазначати у позовній заяві та подавати до суду у справах про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Так, згідно з ч.5 ст.12 ЦПК суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (ч.1 ст.196 ЦПК).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.189 ЦПК завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до пп.5, 7, 8 ч.2 ст.197 ЦПК у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Частиною 1 ст.84 ЦПК передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Окрім того, хоч п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України і передбачено зазначення у позовній заяві відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, однак виключно у випадку якщо такі здійснювалися.

Суд повинен уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, зокрема, з підстав: не зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; не зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; не зазначення доказів, якими обґрунтовується позов.

Вказані обставини можуть бути з`ясовані судом на стадії підготовчого провадження, відповідно до глави 3 розділу ІІІ ЦПК України.

Надмірний формалізм у тлумаченні процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), визнається ЄСПЛ неправомірним обмеженням права на доступ до суду.

Реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий судовий захист.

Рівень доступу до суду, передбачений національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві.

Суворе тлумачення національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

Апеляційний суд вважає, що надто суворе тлумачення судом першої інстанції процесуальної норми позбавило позивачів доступу до суду і стало перешкодою для розгляду їх позовної заяви у суді. Оскільки повернення позовної заяви з формальних підстав унеможливило доступ позивачів до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів у судовому порядку, ухвала підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про повернення позовної заяви, через формальне тлумачення норми процесуального права суд порушив право позивачів на доступ до суду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року в цій справі скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді