ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1842/23 Справа № 179/567/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів в складі:

Судді-доповідача Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черничченської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2022року ОСОБА_1 подав в суд позов до Черничченської сільської ради та ОСОБА_2 в якому виклав вимогу скасувати рішення 6 сесії VІІІ скликання Черничченської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року №779-6/VIIІ «Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 » яким надано дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,6000га, яка розташована на території Гупалівського старостинського округу, Черничченської сільської ради в АДРЕСА_1 земельна ділянка; та вимагав скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,7000га, кадастровий номер :02:004:0010, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розміщеної по АДРЕСА_1 .

Існування таких вимог ОСОБА_1 пов`язував із тим, що іншим рішенням Гупалівської сільської ради Магдалинівського району від 17 грудня 2019року № 1065-40/VІІ щодо Спірної земельної ділянки вже було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, саме позивачу, який і використовує цю ділянку.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року позов задоволено. Суд вважав що наданням ОСОБА_2 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення Спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства порушено порядок надання земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, оскільки іншим рішенням, яке не скасоване, це питання вже було вирішено на користь ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вимагала скасувати рішення та відмовити в позові. Правові підстави для цього вбачала у тім, що через значний проміжок часу, протягом якого позивачем не був укладений договір на виготовлення проекту землеустрою на Спірну земельну ділянку, останній діяв недобросовісно, втратив таке право і втратив інтерес до земельної ділянки.

Заявник посилалася на те, що тільки воєнний стан в Україні став перешкодою для затвердження виготовленої нею технічної документації.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника Чернеччинської сільської ради Гаркуші Івана Олександровича та ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_2 , за відсутності ОСОБА_2 повідомленої про час та місце судового розгляду належним чином, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Чернеччинська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області рішенням від 26 квітня 2021 року № 779-6/VIІІ «Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_2 » надала ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,6000га (площа уточнюється після переобміру), яка розташована на території Гупалівського старостинського округу, Чернеччинської сільської ради в АДРЕСА_1 /а.с.12/.

Чернеччинська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області на сесії ради від 24 грудня 2021року затвердила проект землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства згідно витягу з протоколу дванадцятої сесії ради /а.с.13/.

У той же час, іншим рішенням Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка до реорганізації найменувалась Гупалівською сільською радою від 17 грудня 2019 року № 1065-40/VIІ «Про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_1 вже було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000га, яка розташована в АДРЕСА_1 /а.с.19/.

Та матеріали справи містять проект землеустрою щодо відведення Спірної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 /а.с.16-23/.

Згідно наданих ОСОБА_1 рахунків, останній в 2009році, 2012році, 2015році, 2019році та в 2021році сплачував на рахунки Гупалівської сільської ради та в подальшому на рахунки Чернеччинської сільської ради земельний податок за Спірну земельну ділянку /а.с.24-28/

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції погодився із доводами позивача з приводу того, що ОСОБА_1 як замовник не був обмежений строком виготовлення документації із землеустрою і не втратив право на складання проекту землеустрою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно з`ясував обставини у справі та вірно застосував норми матеріального права.

Суд до спірних правовідносин обґрунтовано застосував положення Земельного кодексу України /надалі ЗК України/ та діяв у відповідності до редакції пункту а частини першої статті 22 Закону України «Про землеустрій» в редакції від 02 червня 2015року N 497-VIII Закон, згідно якої землеустрій здійснюється на підставі, зокрема рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Пункт а частини першої статті 19 ЗК України із земель України за основним цільовим призначенням виділяє таку категорію як землі сільськогосподарського призначення, до яких належать зокрема сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) /пункт а частина друга статті 22 ЗК України/.

За змістом частини п`ятої статті 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, за змістом частини першої якої набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть громадяни України.

Статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Стаття 19 Закону до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст відносить зокрема організацію та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності /пункт а частина перша/

Та сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб /пункт 1 статті 122 ЗК України/.

Статтею 123 ЗК України визначений порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та пунктом 3 вказаної статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

За змістом статті 123 ЗК України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку /частина третя/.

Суд першої інстанції обґрунтовано на підставі наведених вище норм матеріального права вважав підтвердженими обставини з приводу того, що спірна земельна ділянка, яка розташована на території Гупалівського старостинського округу, Чернеччинської сільської ради в АДРЕСА_1 віднесена до земель територіальної громади та знаходиться в комунальній власності.

Та Чернеччинська сільська рада в межах визначених повноважень на час прийняття рішення від 26 квітня 2021 року № 779-6/VIІІ вже надала в 2019році дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

У даній справі сторони не заперечували обставин з приводу того, що в рішенні Чернеччинської сільської ради від 26 квітня 2021 року № 779-6/VIІІ та рішенні Гупалівської сільської ради від 17 грудня 2019 року № 1065-40/VIІ йшлося про одну і ту ж земельну ділянку, яка розташована на території Гупалівського старостинського округу, Чернеччинської сільської ради в АДРЕСА_1 .

Наявність обставини щодо можливості передачі Спірної земельної ділянки щодо якої вже було рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач пов`язувала із тривалим не використанням вказаної землі з боку позивача що трактувала як втрату позивачем інтересу до даної земельної ділянки.

Однак суд першої інстанції відреагував на заперечення відповідача та обґрунтовано виходив з того, що вчинення фактичних дій щодо сплати ОСОБА_1 земельного податку за цю землю в 2009, 2012, 2015, 2019 та в 2021роках на рахунки Гупалівської сільської ради та в подальшому на рахунки Чернеччинської сільської ради спростовують такі заперечення.

Також не узгоджуються із вимогами частини другої статті 22 Закону, доводи ОСОБА_2 про втрату права з боку ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою через значний проміжок часу, оскільки за змістом наведеної норми рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України; і зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Дотримуючись загального порядку надання земельної ділянки комунальної власності у користування ОСОБА_1 . Чернеччинська сільська рада була позбавлена можливості без жодних підстав змінити своє рішення і повторно розпорядитися земельною ділянкою без відома позивача.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення відповідача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях якими є доводи викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що спірна земельна ділянка може використовуватись ОСОБА_2 з тих підстав що остання швидше виготовила проект землеустрою.

Виходячи з предмету спору, в межах заявлених позовних вимог, доводів та вимог апеляційної скарги у даній справі суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевіряти рішення Гупалівської сільської ради від 17 грудня 2019 року № 1065-40/VIІ на предмет відповідності його чинному законодавству.

Та з огляду на встановлені обставини обраний позивачем спосіб захисту є ефективним та не суперечить закону, а закон у свою чергу не визначає іншого ефективного способу захисту, позаяк порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Правильно застосувавши норми матеріального права, суд встановив і зазначив у рішенні обставини і факти, які підлягали встановленню та зробив обґрунтований висновок по суті спору з огляду на положення норм чинного законодавства.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права користування майном та дана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно. В оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте та поведінка особи.

Суд обґрунтовано виходив з того, що ніщо не вказує на те, що ОСОБА_1 отримавши дозвіл не виготовлення проекту землеустрою допустив порушення закону чи не було відповідного погодження органу місцевого самоврядування, чи в інший спосіб порушувались права третіх осіб.

Отже, визнання недійсним рішення Чернеччинської сільської ради від 26 квітня 2021 року № 779-6/VIІІ, згідно з яким ОСОБА_2 отримала право на земельну ділянку щодо якої вже прийнято рішення про надання такого права іншій особі, і подальше позбавлення ОСОБА_1 , права користування цим майном на підставі того, що порушення закону мали місце як збоку державного органу та і з боку ОСОБА_2 ґрунтується на законі.

Посилаючись на наведене, суд дійшов висновку, що задоволення позову ОСОБА_1 узгоджується із висновкам ЄСПЛ і становитиме пропорційне втручання в право ОСОБА_2 на мирне володіння майном, оскільки остання не вчинила всіх необхідних дії для правомірного набуття у власність Спірної земельної ділянки.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в запереченнях на позов та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 березня 2023року.

Судді: