Провадження № 2/369/2648/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.08.2022 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Білошицькою М.В. За вищевказаною адресою залишився зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 , разом з тим відповідач в даній квартирі не проживає, залишив квартиру добровільно, витрат по сплаті житлово-комунальних послуг не несе, вселитися не намагався. Враховуючи вищевикладене, позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 30.12.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву в якій просила суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартирою користується позивач на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Білошицькою М.В.

Згідно із ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, окрім пояснень позивача, викладених у позовній заяві, актом від 24.12.2022 року, про факт не проживання за вищевказаною адресою ОСОБА_2 .

Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Пунктами 33, 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. передбачено, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій фактично не проживає, але значиться зареєстрованим відповідач, що створює перешкоди та порушує права дійсного власника, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним усунути перешкоди позивачу у здійсненні права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 76-83, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено: 02.03.2023 року.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК