Дата документу 16.01.2023
Справа № 334/6201/18
Провадження № 2/334/77/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 01.10.2002 року між концерном «МТМ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 671 про постачання телової енергії в гарячій воді.

Згідно відомостей з ЄДРПОУ та фізичних осіб-підприємців на день подання позовної заяви відповідач припинив свою підприємницьку діяльність 29.12.2016 року, про що до реєстру внесено відповідний запис. На підставі цього договір № 671 від 01.10.2002 року є таким, що припинив свою дію 29 грудня 2016 року. Після припинення відповідачем підприємницької діяльності 29.12.2016 року, позивач продовжив здійснювати постачання теплової енергії на об`єкт теплопостачання, оскільки приміщення відповідача знаходиться у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що має єдину систему опалення.

Згідно преамбули Договору постачання теплової енергії здійснюється на викуплене вбудоване приміщення по АДРЕСА_1 . На виконання умов договору позивач відпустив відповідачу теплову енергію у періоди: жовтень 2015 року, жовтень 2016 року - березень 2017 року, жовтень 2017 року - лютий 2018 року.

Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони.

Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачу в межах опалювального сезону.

Таким чином, оскільки відповідач не здійснював оплату за використані послуги, наданих Концерном «МТМ» відповідачу у нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , утворилась заборгованість за період з 30.12.2016 року по лютий 2018 року на загальну суму 29277,27 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 29277,27 грн., а також: нараховану пеню за несвоєчасне виконання розрахунків - 4792,06 грн., інфляційні витрати у розмірі 3584,19 грн. та 3% річних - 870,49 грн., що складає загальний розмір заборгованості у сумі 38524,07 грн., а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Заочним рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2019 року задоволено позовну заяву, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 38524,01 грн., яка складається з: основного боргу за відпущену теплову енергію у сумі 29277,27 грн.; пеню - 4792,06 грн.; інфляційні втрати - 3584,19 грн.; 3% річних - 870,49 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2019 року скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2019 року за позовом Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а саме зазначає, що не є власником нежитлового приміщення першого поверху літ. А-9 за адресою АДРЕСА_1 з 26.03.2004 року.

На підставі ч. 2 ст.197 ЦПК України, справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року послуги споживачеві надаються згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 01.10.2002 року між Концерном «Міські теплові мережі» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 671 про постачання теплової енергії в гарячій воді у вбудоване приміщення по АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Комунарського місцевого суду м. Запоріжжя від 18.02.2004 року нежиле приміщення XXXVII першого поверху літ. А-9 загальною площею 147,4 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 виділено ОСОБА_2 , у зв`язку з чим Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 26.03.2004 року проведено реєстрацію права власності та видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3189153.

Так, суду не надано доказів, що відповідач є власником (співвласником) вищевказаного нежитлового приміщення.

В силу ст. 11 ЦК України та п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Такі ж висновки, викладені у правових висновках Верховного Суду України у постановах №6-110цс12 від 10.10.2012 року та №6-59цс13 від 30.10.2013 року, що в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для застосування іншими судами загальної юрисдикції.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 плата за надані послуги вноситься щомісячно, тому відповідач мав щомісячно вносити оплату за спожиті послуги.

Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст.ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження надання відповідачу послуг з теплової енергії в гарячій воді за період з 30.12.2016 року по лютий 2018 року, суд оцінює критично доводи позивача, що він має право вимагати від відповідача стягнення заборгованості за надання послуг у нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 89, 133, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позову Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Гнатюк