Справа № 953/7976/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Мордухович К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харків, заінтересовані особи АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), заінтересовані особи: АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 , в якій заявник просить суд: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо не зняття арешту коштів з зарплатного рахунку на ім`я ОСОБА_1 та зобов`язати посадових осіб Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зняти арешт з коштів на рахунку із виплати заробітної плати ОСОБА_1 IBAN: НОМЕР_1 у АТ «КБ «Приватбанк».

В обґрунтування скарги зазначено, що у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №953/7976/21 виданого 25.11.2021 Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 460 373,10 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 40071,38 грн., інфляційних збитків в розмірі 86826,37 грн. та судового збору в розмірі 5872,70 грн., а всього 593 143,55 грн. 06.12.2021 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зуєвою А.С. (на сьогодні звільнена з посади) було винесено: постанову про відкриття виконавчого провадження; постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. 06.12.2021 постановою вказаного вище державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 09.12.2021 зазначеним державним виконавцем було винесено постанову про передачу виконавчого документа на виконання до підприємства, установи, організації та направлено виконавчий лист № 953/7976/21, виданого 25.11.2021 Київським районним судом міста Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу (ВП № 67756636), до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, де він працює на посаді державного реєстратора. З січня 2022 року до сьогодні бухгалтерією Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області здійснюється відрахування у розмірі 20% з доходів Скаржника на користь стягувана по виконавчому провадженню № 67756636. 25.07.2022 він звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, у якій просив зняти арешт з його зарплатного рахунку. 19.08.2022 року на його електронну адресу надійшов лист Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.08.2022 № 36184, в якому начальник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Сергієнко О.М. відмовив у знятті арешту з рахунку та акцентував увагу на тому, що банк наділений обов`язком щодо повернення постанови про накладення арешту, якщо рахунок має спеціальний режим використання. У подальшому, 28.08.2022 року, він звернувся до відділення АТ КБ "Приватбанк" із усним запитом щодо зняття арешту із зазначеного вище рахунку, надавши спеціалісту Банку відповідь Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.08.2022 № 36184. На вказаний запит, співробітник АТ КБ "Приватбанк" акцентував увагу, що постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на-рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат, виконавчого провадження загальному у розмірі 593143,55 грн. Окрім того, спеціаліст АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, якщо арешт було накладено на грошові кошти, на які не може бути звернено стягнення, відповідно до чинного законодавства України, Банк рекомендує взяти довідку-виписку по надходженням по картці/рахунку та звернутися із указаною довідкою до державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для зняття арешту з такого рахунку. Посилався на те, що ним вже були вчинені зазначені заходи, такі документи вже надавалися до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові, втім останній не вбачає зі свого боку підстав для зняття арешту із рахунку ОСОБА_1 , посилаючись при цьому, що такою підставою для Банку є відповідна постанова державного виконавця про зняття арешту. Враховуючи наведене, звернувся до суду зі скаргою.

17.11.2022 року через канцелярію суду від представника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) надійшов відзив на скаргу, в якому вони просили відмовити в задоволенні скарги. В обґрунтування скарги зазначили, що рішенням Київського районного суду м.Харкова по справі №953/7976/21 з боржника на користь стягувача стягнуто 593 143,55 грн. Постановою державного виконавця від 06.12.2021 відкрито ВП №67756636 з примусового виконання вищевказаного рішення суду. За результатами проведеної перевірки майнового стану боржника встановлено, що кошти на його банківських рахунках та дохід, отримуваний від Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області є єдиним майном, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Посилались на те, що враховуючи зміни до ЗУ «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 року, з березня 2022 такий вид заходу примусового виконання рішення суду як звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 тимчасово припинений. Єдине легітимне обмеження прав, яке зазначає боржник у зв`язку з невиконанням рішення суду-є арешт коштів на його рахунку. Крім того вказали, що АТ КБ «Приватбанк» не повідомив виконавця про те, що рахунок боржника має спеціальний режим використання або цільове призначення такого рахунку, не повернув постанову виконавця без виконання.

09.12.2022 року від заявника надійшла відповідь на відзив, в якій він посилався на те, що арешт, накладений постановою від 06.12.2021 розповсюджується на усі його кошти, в тому числі всі, що будуть відкриті після винесення зазначеної постанови. Вказав, що звертався до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) з заявою про зняття арешту, посилаючись на те, що рахунок, відритий на його ім`я слугує для отримання заробітної плати, а кошти, які надходять на цей рахунок є виключно зарплатними коштами, проте отримав відмову, що суперечить вимогами законодавства.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути її без участі скаржника на підставі наявних в справі матеріалів, та задовольнити в повному обсязі.

Від представника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) надійшла заява, в якій вони просили справу розглянути за їх відсутності, в задоволенні скарги відмовити.

Заінтересовані особи АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 25.11.2021 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 460373 грн. 10 коп., 3 % річних від простроченої заборгованості у розмірі 40071 грн. 38 коп., інфляційні збитки у розмірі 86826 грн. 37 коп., судовий збір у розмірі 5872 грн. 70 коп., а всього 593143 грн. 55 коп.

06.12.2021 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зуєвою А.С. було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1

09.12.2021 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зуєвою А.С. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що станом на 23.02.2022 ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» картку НОМЕР_2 , на яку отримує зарплатні виплати.

Відповідно до довідки №02-20/562 від 23.02.2022 Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працює в Малоданилівській селищній раді на посаді державного реєстратора. З січня 2022 з ОСОБА_1 здійснюється відрахування з доходів в розмірі 20% на користь стягувача по виконавчому листу №953/7976/21 виданому 25.11.2021 Київським районним судом м.Харкова на виконання ВП №67756636 від 09.12.2021 на загальну суму боргу 652 660,49 грн.

Відповідно до довідки №02-20/719 від 20.07.2022 Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працює в Малоданилівській селищній раді на посаді державного реєстратора. Заробітна плата перераховується на особовий рахунок № НОМЕР_3 , ІВАN НОМЕР_4 в рамках зарплатного проекту АТ КБ «Приватбанк» за першу та другу половину місяця.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) про зняття арешту з грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку АТ КБ «Приватбанк» враховуючи те, що банківський рахунок є таким, на який він отримує заробітну плату.

Згідно відповіді Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) №36184 від 17.08.2022 ОСОБА_1 зазначено, що поточний рахунок заявника, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» не являється рахунком зі спеціальним режимом використання звернення стягнення на який заборонено законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 зазначив, що в силу приписів вищевказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.

Відповідно до положень ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.7 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ст.56 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до пункту 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді державного реєстратора в Малоданилівській селищній раді Харківського району Харківської області.

Згідно Довідки виданої 23.02.2022 АТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що ОСОБА_1 станом на 23.02.2022 має в АТ КБ "ПриватБанк" картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь яка виплата (переказ).

Таким чином, АТ КБ "ПриватБанк", на виконання постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на зарплатному рахунку ОСОБА_1 .

Частинами 2, 3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За умовами ч.2 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 по справі №756/8815/20 зазначено, що для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 по справі №756/8815/20 зазначено, що зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 520/4794/20 (провадження № К/9901/18373/20), про оскарження дій державного виконавця з арешту грошових коштів боржника - фізичної особи у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису нотаріуса, дійшов висновку що банк повинен повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунках боржника та повернути постанову про накладення арешту на грошові кошти, накладення арешту на які заборонено законом. Одночасно боржник, звертаючись до виконавця з заявою про неможливість накладення арешту на кошти на рахунку та/або про зняття арешту, повинен надати підтверджуючі документи.

З матеріалів справи вбачається, що 28.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з заробітної банківської картки.

17.08.2022 начальником відділу Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) Сергієнко О. надано відповідь на заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з коштів, з якої, серед іншого вбачається, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". Також зазначено, що згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» поточний рахунок НОМЕР_5 не являється рахунком із спеціальним режимом використання звернення стягнення на який заборонено законом.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстави для зняття арешту з майна (коштів), а саме підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналізуючи вимоги цієї норми закону, у взаємозв`язку із фактичними обставинами у цій справі, необхідно зазначити, що в даному випадку зняття арешту можливе лише за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949 р., ратифікована 23 червня 1992р. визначено, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім"ї.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України "Про оплату праці" забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 , який використовується останнім для отримання заробітної плати. При цьому, на підставі вказаної постанови арешт було накладено на всі грошові кошти, які є отриманими боржником заробітною платою, що суперечить положенням ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої у даному випадку, із заробітної плати боржника може бути утримано її частину у розмірі 20 відсотків.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, та з урахуванням того, що арешт було накладено на грошові кошти, що містяться на рахунку з отримання заробітної плати ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, оскільки, встановлені обставини та відповідні їм докази підтверджують протиправність постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) Зуєвої А.С. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні в частині накладення арешту на зарплатний картковий рахунок відкритий IBAN: НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк".

Враховуючи викладене,керуючись ст.ст.258-261,352-353,447-448,450-451ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харків, заінтересовані особи АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо не зняття арешту коштів з зарплатного рахунку на ім`я ОСОБА_1 та зобов`язати посадових осіб Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зняти арешт з коштів на рахунку із виплати заробітної плати ОСОБА_1 IBAN: НОМЕР_1 у АТ «КБ «Приватбанк».

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в цей же строк з дня вручення йому копії рішення (ухвали).

ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) м. Харків, вул.Студентська,5/6.

АТ КБ «Приватбанк» 01001, м.Київ, вул.Грушевського,1-д.

ОСОБА_2 АДРЕСА_2 .

Суддя :