Дата документу 06.02.2023 Справа № 332/3451/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/3451/19Головуючий у 1-й інстанції Яцун О.С.
Пр. № 22-ц/807/330/23Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» (далі КП «Водоканал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року КП «Водоканал» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 19161,51 грн. за спожиту воду і послуги водовідведення, судові витрати на загальну суму 1921,00 грн. віднести на відповідача.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає відповідач, яка користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, тому у неї виникла заборгованість за період з 01.01.2014 року по 30.06.2019 року в розмірі 19161,51 грн., від сплати якої у добровільному порядку на користь позивача відповідач ухиляється.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Яцуна О.С. (а.с. 9).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 12) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року (а.с. 29-30) позовні вимоги КП «Водоканал» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь КП «Водоканал» () заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 19161,51 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

У лютому 2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі (а.с. 38-40), в якому остання просила переглянути та скасувати заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року у цій справі, поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року у цій справі, застосувати позовну давність до вимог КП «Водоканал» про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2014 року по 02.09.2016 року.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено суддю суду першої інстанції Яцуна О.С. (а.с. 49).

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2022 року (а.с. 64-65) ОСОБА_1 поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення у цій справі, заяву ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі задоволено, заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року у цій справі скасовано, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено суддю суду першої інстанції Яцуна О.С. (а.с. 66).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року (а.с. 107-109) позовні вимоги КП «Водоканал» у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач КП «Водоканал» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 114-115) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; судові витрати та витрати на правову допомогу покласти на відповідача.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Дашковську А.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 122).

Ухвалою апеляційного суду клопотання КП «Водоканал» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року у цій справі задоволено, поновлено КП «Водоканал» строк на апеляційне оскарження рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 04 листопада 2022 року (а.с. 123), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 124).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційному суду відзив (а.с. 129-130) на вищезазначену апеляційну скаргу позивача КП «Водоканал» у цій справі.

Позивач КП «Водоканал» подав апеляційному суду додаткові пояснення у цій справі (а.с. 132-134).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень). Крім того, у період з 28.12.2022 року по 06.01.2023 року суддя-відповідач перебувала у відпустці.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача КП «Водоканал» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи позовні вимоги позивача у цій справі без задоволення, керувався ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 12,13,81,89,259,263-265ЦПК України та виходив із того, що позивачем не доведено, що саме ОСОБА_1 була споживачем послуг, що надавались позивачем, в період виникнення заборгованості з 01.01.2014 року по 30.06.2019 року.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає не відповідає.

Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , у період нарахування заборгованості позивачем з 01.01.2014 року по 30.06.2019 року:

- належала на праві спільної сумісної власності з 26.11.2009 року на підставі договору купівлі-продажу, 1760, 18.11.2009 року, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Горлова Ю.М. (Інформація з Державного реєстру реєстрації прав на нерухоме майно від 24.12.2021 року а.с. 45):

= ОСОБА_2 1/3 частина,

= ОСОБА_3 2/3 частини, на останнього відкритий особовий рахунок на цю квартиру по оплаті послуг позивача № 42102145, кількість зареєстрованих осіб у квартирі 4 (а.с.3),

але до інших споживачів послуг цієї квартири (співвласників чи зареєстрованих осіб: з інформації відповідача зареєстрованими особами, крім неї, були у період нарахування заборгованості: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повнолітній син), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (неповнолітні дочки) а.с.39, 46-48), у тому числі до ОСОБА_1 , яка б діяла в інтересах будь-яких неповнолітніх осіб, КП «Водоканал» у цій справі будь-яких позовних вимог не заявляв взагалі.

В якості єдиного відповідача за вищезазначеним позивача КП «Водоканал» у цій справі є ОСОБА_1 (а.с. 2), яка є зареєстрованою у цій квартирі особою у весь період нарахування вищезазначеної заборгованості позивачем з 22.12.2009 року по теперішній час (інформація від 11.09.2019 року а.с. 11).

КП «Водоканал» не вважав за доцільне залучати у цій справі будь-яких інших осіб, в якості відповідачів чи співвідповідачів, що є виключним правом останнього, як позивача в силу вимог ст. 51 ЦПК України, і суд першої інстанції позбавлений був це робити у цій справі за власною ініціативою за відсутності відповідного клопотання позивача.

За змістом ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах розглянутих судом першої інстанції позовних вимог КП «Водоканал» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01.01.2014 року по 30.06.2019 року у розмірі 19161,51 грн.

Нарахування позивачем плати за надані послуги по вказаній квартирі проводилось у відповідності до кількості зареєстрованих осіб, що відповідає вимогам чинного законодавства. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Тому, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , як зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 особа, є належним відповідачем у цій справі за вищезазначеним позовом позивача КП «Водоканал» щодо стягнення всієї заборгованості за весь вищезазначений період її нарахування, як період фактичного споживання вищезазначених послуг позивача.

При цьому, для правильного вирішення цієї справи не має значення, що станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (20.09.2022) відповідач ОСОБА_1 лише з 07.02.2022 року (тобто поза межами періоду нарахування позивачем вищезазначеної заборгованості з 01.01.2014 року по 30.06.2019 року у цій справі) не була зареєстрованою особою за адресою: вул. по квартирі АДРЕСА_1 , а зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.62).

При цьому, також не має юридичного значення для правильного нарахування заборгованості позивачем по квартирі, що відповідач ОСОБА_1 могла проживати у будь-який період нарахування цієї заборгованості за будь-якою іншою адресою, у тому числі з 25.04.2015 року по 25.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 (договір оренди житлового приміщення від 15.04.2015 року відповідача ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , копія а.с. 44).

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 належними допустимими доказами (довідка відповідного державного органу реєстрації про реєстрацію місця проживання тощо) у цій справі не підтвердила той факт, що у вищезазначений період нарахування заборгованості вона була зареєстрована в іншій квартирі та здійснювала оплату послуг КП «Водоканал» по останній (іншій квартирі), про що завчасно було повідомлено нею КП «Водоканал».

Крім того, вищезазначеним договором оренди житлового приміщення від 15.04.2015 року відповідача ОСОБА_1 з ОСОБА_6 (копія а.с. 44) виключно про проживання у певний період часу за іншою адресою відповідача не спростовується факт належності цього відповідача у цій справі за вищезазначеним позовом КП «Водоканал».

Оскільки, якщо, навіть, виходити із дійсності викладеної у вказаному договорі інформації, останній не спростовує факт зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , і не позбавляє права КП «Водоканал» нараховувати їй плату за централізоване водопостачання та водовідведення у період нарахування заборгованості за цією адресою, а відповідача ОСОБА_1 - не звільняє від обов`язку її оплати.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 не надала суду у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів того, що вона у будь-який період нарахування вищезазначеної заборгованості звертались до КП «Водоканадл» із повідомленням про тимчасову відсутність або проживання її, як зареєстрованої особи, за іншою адресою та надавала КП «Водоканал» належні, допустимі докази останнього (договір оренди житла, рішення суду про встановлення факту проживання відповідачів за іншою адресою тощо) на виконання вимог п. 29 Правил від 21.07.2005 року № 630.

Так як за змістом останнього споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його /їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пп. 11, 21 Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Ст. 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

При цьому, апеляційним судом також встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 у суді першої інстанції у цій справі було заявлено про застосування позовної давності за період нарахування заборгованості до 02.09.2016 року (заява у відзиві а.с. 79).

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1,ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Згідно з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

При цьому, в силу вимог ст. 267 ч. ч. 4,5 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Апеляційним судом із матеріалів цієї справи встановлено, що загальний строк позовної давності для стягнення боргу з відповідача для позивача у цій справі становить 3 (три) роки та оплата послуг позивача має здійснюватись відповідачем на користь позивача не пізніше наступного місяця після того місяця, в якому отримана послуга, враховуючи, що позивач звернувся до суду у цій справі із вищезазначеним позовом у вересні 2019 року (а.с. 2), трирічний (загальний) строк позовної давності безумовно дотримано позивачем до вересня 2016 року.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що у цій справі наявні обставини, передбачені ст. 264 ЦПК України, у період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 року, які свідчать про переривання позовної давності у 3 (три) роки і початок перебігу останньої заново.

Так, у січні 2014 року має місце платіж 76,00 грн., що свідчить про часткове визнання боргу відповідачем саме у цьому місяці, оскільки він є меншим за щомісячне нарахування 248,69 грн., та він зарахований позивачем саме на погашення «поточного» періоду заборгованості у січні 2014 року, та, відповідно, свідчить про визнання боргу відповідачем лише за січень 2014 року (розрахунок а.с. 3).

У березні 2014 року має місце платіж вже 100,00 грн., який перевищує щомісячне нарахування 33,69 грн., та який, відповідно, вже свідчить не лише про визнання боргу у березні 2014 року, але й за минулий період, оскільки, 64,48 грн. з цього платежу було позивачем зараховано саме на погашення минулого періоду (розрахунок а.с.3).

Із цим зарахуванням відповідач погодилась, з позовом до КП «Водоканал» про будь-який перерахунок заборгованості у позасудовому чи судовому порядку не зверталась. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Тому, з січня 2014 року та з березня 2014 року 3-річний загальний строк перервався в силу вимог ст. 264 ЦК України і почав збігати заново і збігав лише у березні 2017 року, тобто в межах для стягнення заборгованості з вересня 2016 року, враховуючи дату подачі позову позивачем у цій справі у вересні 2019 року (а.с.2).

Тому, сума заборгованості за період з січня 2014 року по серпень 2016 року включно заявлена позивачем у цій справі до відповідача також з дотриманням строку позовної давності.

Разом із тим, апеляційний суд не вважає доцільне у цій справі стягувати з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» усю суму заборгованості за період з 01.01.2014 року по 30.06.2019 року в межах позовної давності у розмірі 1961,51 грн. солідарно з іншими споживачами квартирі, яких до участі у цій справі не залучено, а лише виключно частину заборгованості, яка приходиться на цього споживача у розмірі 4790,38 грн. (розрахунок: 19161,51 грн./4 зареєстровані особи - а.с.3), враховуючи складність правовідносин відповідача ОСОБА_1 з останніми (часті сварки та скандали тощо, окреме проживання з певного часу тощо, заява відповідача а.с. 39) і право КП «Водоканал» у подальшому вирішувати питання про стягнення будь-якої іншої частини боргу з інших споживачів цієї квартири у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи.

Відповідач у цій справі не надала апеляційному суду доказів того, що нею було здійснено будь-які проплати будь-якої заборгованості за вищевказаний спірний період на користь позивача у добровільному порядку після подачі вищезазначеного позову у цій справі і станом на час перегляду цієї справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача КП «Водоканал» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу КП «Водоканал» слід задовольнити частково, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, позов КП «Водоканал» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2014 року по 30.06.2019 року у розмірі 4790,38 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1,13 ЦПК України в разі лише часткового задоволення вимог апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «Водоканал» пропорційно до суми задоволених позовних вимог слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 1200,00 грн. (розрахунок: судовий збір позивача за подачу позову 1921,00 грн. (а.с. 1) + судовий збір позивача за апеляційну скаргу 2881,50 грн. (а.с. 113) = 4802,50 грн. * сума задоволених вимог 4790,38 грн./ сума заявлених вимог 19161,51 грн. (ціна позову а.с. 2).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 141, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» () заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2014 року по 30.06.2019 року у розмірі 4790,38 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» () судові витрати, пов`язані із розглядом справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 1200,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 06.02.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Дашковська А.В.Подліянова Г.С.