Справа № 344/3547/23
Провадження № 2/344/1533/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 1 м. Тисмениця Фуштея Дмитра Володимировича, інспектора СРПП відділення поліції № 1 м. Тисмениця Гречаника Романа Юрійовича, заступника начальника відділення поліції № 1 м. Тисмениця Рижка Дмитра Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

01 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідачів інспектора СРПП відділення поліції № 1 м.Тисмениця Фуштея Дмитра Володимировича, місцезнаходження: 77400 м. Тисмениця, вул. Кості Левицького, буд. 4, інспектора СРПП відділення поліції № 1 м. Тисмениця Гречаника Романа Юрійовича, місцезнаходження: 77400 м. Тисмениця, вул. Кості Левицького, буд. 4, заступника начальника відділення поліції № 1 м. Тисмениця Рижка Дмитра Михайловича, місцезнаходження: 77400 м. Тисмениця, вул. Кості Левицького, буд. 4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Суддя, розглянувши матеріали позовної заяви, виходить з наступного.

Однією з умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви до суду є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 Цивільного процесуального кодексу України визначена альтернативна підсудність за вибором позивача.

Так, у частині третій статті 28 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Згідно частини четвертої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Статтями 1-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено, що завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави. Оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами: Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції; Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки; Служби безпеки України - оперативними підрозділами Центрального управління, регіональних органів та органів військової контррозвідки; Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки; Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними; управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона; органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України; розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки; Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю; Бюро економічної безпеки України - підрозділами детективів, оперативно-технічними підрозділами. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Згідно пункту 5 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Статтею 38 Кримінального процесуального кодексу України визначені органи досудового розслідування. Так, органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України. Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів Бюро економічної безпеки України; г) органів Державного бюро розслідувань; ґ) Національного антикорупційного бюро України.

У відповідності до частини шостої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди з працівників поліції тим, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що була складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, яка була оскаржена до суду. Тобто відсутні незаконні рішення, дії чи бездіяльність органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Предмет позову не дозволяє позивачу обрати на власний розсуд територіальну юрисдикцію (підсудність) розгляду вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої притягненням до адміністративної відповідальності, оскільки з позову вбачається, що позивач не ставить питання про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення (частина третя статті 28 Цивільного процесуального кодексу України), відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (частина четверта статті 28 Цивільного процесуального кодексу України) чи шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб (частина шоста статті 28 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, з урахуванням вказаних вимог Цивільного процесуального кодексу України, які визначають випадки альтернативної підсудності, підстави для застосування положень, які регулюють правила підсудності за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у даній категорії справи відсутні.

Як вбачається з позовної заяви, місцезнаходженням відповідачів (інспектора СРПП відділення поліції № 1 м. Тисмениця Фуштея Дмитра Володимировича, інспектора СРПП відділення поліції № 1 м. Тисмениця Гречаника Романа Юрійовича, заступника начальника відділення поліції № 1 м. Тисмениця Рижка Дмитра Михайловича) є наступна адреса: 77400 м. Тисмениця, вул. Кості Левицького, буд. 4.

А відтак, беручи до уваги, що місцем знаходження відповідачів не є місто Івано-Франківськ, то вищевказаний позов не підсудний Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області за правилом загальної територіальної підсудності.

Приймаючи таке рішення, суд враховує, що відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

При цьому недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що місцем знаходження відповідачів є адреса: 77400 м. Тисмениця, вул. Кості Левицького, буд. 4, тому справа, відповідно до вимог статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає передачі на розгляд до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить дана справа.

У відповідності до положень статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 1 м. Тисмениця Фуштея Дмитра Володимировича, інспектора СРПП відділення поліції № 1 м. Тисмениця Гречаника Романа Юрійовича, заступника начальника відділення поліції № 1 м. Тисмениця Рижка Дмитра Михайловича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мелещенко Л.В.