Справа № 344/7228/21
Провадження № 2/344/289/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортного засобу та визнання недійсним договору добровільного страхування,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 06.03.2018 р. між АТ «СК «АХА Страхування» (на даний час АТ СК АРКС) та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 58020а8і, відповідно до якого застраховано майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ «Мазда СХ-5», д/н НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 . Пунктом 4 Договору страхування визначено його предмет, яким, станом на день його укладення, є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та іншим майном, вказаним у п.п. 5, 6 Договору. ОСОБА_1 було подано до АТ «СК «АХА Страхування» письмову Заяву від 03.04.2018 р. про незаконне заволодіння транспортним засобом за договором добровільного страхування транспортного засобу щодо незаконного заволодіння транспортного засобу НОМЕР_1 , яке на його думку було вчинено в період часу з 01 год. 00 хв. 01.04.2018р. по 13 год. 00 хв. 01.04.2018р. за адресою: АДРЕСА_1 . По факту незаконного заволодіння транспортного засобу НОМЕР_1 , Івано-Франківським ВП ГУНП в Івано-Франківській області до ЄРДР за №0001286 було внесено відомості кримінальне правопорушення, з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 289 КК України. 16.06.2012р. згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_4 було зареєстровано за ОСОБА_4 21.03.2013р. в АДРЕСА_2 на території АК «Полісся» в приватному гаражі в результаті замикання електромережі виникла пожежа, в результаті якої вогнем повністю було знищено транспортний засіб НОМЕР_5 . Згідно листа ДП «Авто Інтернешнл», яке є офіційним дилером автомобілів «Мазда», відновлювальний ремонт транспортного засобу «Мазда СХ-5», з державним номерним знаком НОМЕР_4 , НОМЕР_2 після пошкоджень, отриманих в пожежі 21.03.2013р., не здійснювався ні на сервісному центрі ДП «Авто Інтернешнл», ні на інших сервісних центрах дилерської мережі автомобілів «Мазда». 16.06.2013р. Відповідачем 2 транспортний засіб «Мазда СХ-5», НОМЕР_4 , НОМЕР_2 було знято з державного обліку для реалізації. 22.12.2017 р. незважаючи на те, що спірний автомобіль було повістю пошкоджено пожежею 21.03.2013р. та його ремонт не здійснювався, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 на підставі довідки-рахунку від 01.03.2014р. його було зареєстровано на нового власника ОСОБА_2 (Відповідач 3) під д/н НОМЕР_7 . 28.02.2018р. ТОВ «Автофортуна» як комісіонером/продавцем та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу JMZKE69. Того ж дня на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 було зареєстровано на Відповідача 1, ОСОБА_1 під д/н НОМЕР_1 . У відповідь на запит адвокатом Шишловим О.Є. від офіційного імпортера автомобілів «Mazda» на території Україна ДП Авто Інтернешнл було отримано листа (вих. № 304 від 09.12.2020р.) з якого слідує, що в ДП Авто Інтернешнл відсутня інформація про замовлення нового кузова та двигуна для відновлення ТЗ «Mazda СХ-5» номер кузова НОМЕР_2 , 2012 року випуску та проведення дилерським СТО ремонту транспортного засобу в період часу з березня 2013 року до лютого 2018 року. 11.12.2020р. від ДП «ДержавтотрансНДІпроект» було отримано відповідь (№3.47-05/6516 від 11/12/2020р.), з якої слідує, що у ДП «ДержавтотрансНДІпроект» відсутня інформація стосовно звернень з питань отримання висновку науково-технічної експертизи щодо погодження можливості переобладнання транспортного засобу засобу «Mazda СХ-5» номер кузова НОМЕР_8 . 17.12.2020р. від ГСЦ МВС України (лист вих. № 31/1622аз від 16.12.2020р.) було отримано інформацію про те, що станом на 16.12.2020р. до ГСЦ МВС заяв про погодження переобладнання переобладнання та заяви про надання висновку щодо можливості дублювання ідентифікаційного номеру транспортного засобу «Mazda СХ-5», номер кузова НОМЕР_2 не надходило. СК АРКС було отримано висновок експерта 067/21 по справі № 344/20660/18 АТ автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 344/20660/18 за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про визнання дій заправними та зобов`язання вчинити дії та зустрічною позовною заявою АТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання договорів недійсними, складеного судовим експертом Ковалем І.М. від 26.03.2021р., яким встановлено, що вартість ремонту автомобіля «Mazda СХ-5», номер кузова НОМЕР_2 після пожежі від 21.03.2013 р. (1013945,15 грн.) більш ніж в 2 (два) рази 10,00 грн.) перевищувала його вартість станом на дату реєстрації автомобіля на ОСОБА_2 . В свою чергу, ні Відповідачем 1, ОСОБА_1 , ні Відповідачем 3, ОСОБА_2 , як по справі 344/20660/18, так і поза нею, не надано доказів та/або документів, якими підтверджується проведення відновлювального ремонту автомобіля Mazda СХ-5 після пошкодження в пожежі 21.03.2013р.

Тому позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Mazda СХ-5 JMZKE69, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Mazda СХ-5 JMZKE69, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ; визнати недійсним договір добровільного страхування наземного транспорту № 58020а81 від 06/03/2018р., укладений між ОСОБА_1 та АТ «СК «АХА Страхування».

Представник позивача неодноразово подав суду заяву про неможливість прийняти участь в судовому засіданні та про відкладення судового розгляду без будь-яких поважних на те причин та їх доказів.

Однак сторона, яка передбачає не прибуття в судове засідання зобов?язана подати суду докази, які підтверджують наявність непереборних перешкод у прибутті в судове засідання, також зобов?язана забезпечити прибуття іншого свого представника у разі не можливості прибуття в судове засідання свого попереднього представника.

Представнику позивача було надано можливість прийняти участь в розгляді спору із використанням засобів відеоконференції, що визначені процесуальним законом та ухвалою суду, від участі в яких він неодноразово ухилився.

Процесуальна діяльність представника позивача була зведена до подання ним неодноразових клопотань про проведення засідань з використанням засобів відеоконференції, які вже були розглянуті і використання таких засобів було дозволено судом, однак представник позивача не виходив на відповідний відеозв?язок.

Крім цього представником позивача вчинялись і інші дії, спрямовані на затягування судового розгляду у формі оскарження ухвали, яка не підлягає самостійному оскарженню за змістом ЦПК України.

Представник відповідача Яремин В. подав суду заяву про розгляд справи без участі відповідної сторони та просив відмовити в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Учасниками справи не заперечено фактичні обставини щодо придбання автомобіля, отримання ним пошкоджень в пожежі, зняття автомобіля з обліку та наступного продажу автомобіля та речових прав на нього, які вказані в позові.

По-перше, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже за змістом процесуального закону не гарантовано, а прямо і категорично заборонено сторонам спору використовувати припущення в доказуванні фактичних обставин.

Таким чином припущення позивача про не відновлення спірного автомобіля належать до заборонених процесуальних форм доказування.

Так само відповідно до змісту ЦПК України до обов?язків суду не належить спростування будь-яких припущень сторін спору.

По-друге, позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. На цьому наголосила Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/12787/17.

Самі по собі дії осіб щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Таким чином позивачем не виконано його обов?язку щодо доведення перед судом в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує його права та законні інтереси.

Так позивач не був стороною договорів щодо купівлі спірного транспортного засобу між відповідачами, на будь-які права та охоронювані законом інтереси позивача відповідні договори будь-яким чином не впливають. У відповідній частині позов є надуманим позивачем та поданий всупереч висновку Верховного Суду щодо порядку застосування відповідного правового регулювання в аналогічних відносинах.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 464/8589/15-ц вказано, що Об`єднана палата нагадує, що у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Крім цього в постановах Верховного Суду неодноразово і однозначно вказано на необхідність визначення позивачем ефективного способу захисту його прав і доведення перед судом обставини ефективності використовуваного способу захисту. У свою чергу в усталеній практиці Верховного Суду вказано, що використання позивачем неефективного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові.

Таким чином позивачем також не доведено перед судом ефективність способів захисту його прав за договором страхування за обставин оскарження позивачем дійсності договорів купівлі-продажу спірного автомобіля, укладених відповідачами.

Так само і в практиці Європейського суду з прав людини вказано, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захисту теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie), заява № 6694/74, від 13 травня 1980).

Отже із вказаних підстав позивачу не гарантовано право на звернення до суду щодо визнання недійсними договорів, стороною яких він не був, будь-яких прав і обов?язків за ними не отримував, які не впливають на будь які відносини і права будь-яких учасників цивільних відносин, які не є сторонами договорів купівлі-продажу.

Таким чином позов в частині визнання недійсними договорів щодо купівлі транспортного засобу, стороною яких позивач не був є надуманим позивачем, поданий в супереч висновку Верховного Суду, а тому належить до форм зловживання позивачем відповідним правом.

Разом з цим позивачем подано позов про визнання недійсним договору добровільного страхування наземного транспорту № 58020а81 від 06/03/2018р., укладений між ОСОБА_1 та АТ «СК «АХА Страхування». Позов пред?явлено з тієї підстави, що спірний автомобіль було знищено в пожежі, за припущенням позивача його не можливо було відновити, а ті торгові організації, до яких він звернувся не повідомили позивача про те, що ними здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля. Другим же припущенням позивача за його позовом є те, що оскільки перше припущення позивача передбачає не відновлення транспортного засобу, тому договір страхування укладено щодо іншого автомобіля. При цьому позивачем не доведено перед судом належними доказами тієї обставини, що договір страхування укладений позивачем не щодо автомобіля, який зазначений в договорі, а щодо іншого автомобіля.

Отже позов про визнання недійним договору добровільного страхування наземного транспорту № 58020а81 заснований на двох припущеннях позивача.

Жодного безпосереднього і прямого доказу на встановлення обставини укладення договору страхування щодо будь-якого третього автомобіля, а не безпосередньо автомобіля Mazda СХ-5 JMZKE69 позивачем суду не надано.

При цьому позивач є стороною відповідного договору добровільного страхування, який прийняв на себе обов?язки щодо відшкодування шкоди за пошкодження чи втрату автомобіля, який йому для огляду пред?явив відповідач на час укладення договору.

Важливо особливо відзначити, що в договорі страхування, стороною якого є позивач, ним особисто і безпосередньо вказано на страхування ризиків, пов?язаних з автомобілем Мазда СХ5 з державним номерним знаком НОМЕР_1 та з номером кузова НОМЕР_2 , зареєстрованим на підставі свідоцтва НОМЕР_9 , який ним оглянуто.

Відповідно до заяви адвоката позивача до органу національної поліції, в якому вказано на припущення позивача про причетність ОСОБА_1 до незаконного володіння грошовими коштами позивача, зазначено що ОСОБА_1 вчинено злочин.

Однак, по-перше, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже за змістом ЦК України встановлено презумпцію правочину, спростування якої належить до обов?язку позивача.

По-друге, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

По-третє, за змістом Конституції України вина особи у вчиненні злочину підтверджується виключно вироком суду.

Відповідного вироку суду позивач не надав суду.

Саме по собі подання позивачем заяви про вчинення злочину та внесення її змісту в ЄРДР не визначено в ЦК України в якості правової підстави для визнання договору недійсним.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Отже суд запобігає зловживанню позивачем припущеннями, які за змістом ЦПК України відповідач не зобов?язаний спростовувати.

Крім цього відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже безпосередньо на позивача покладено правові наслідки, пов`язані із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій щодо виконання його обов?язку із доведення перед судом фактичних обставин.

Так само позивачу не гарантовано право на поставлення перед відповідачами письмових запитань, які засновані на припущеннях позивача. Крім цього відповідачі не зобов?язані надавати відповіді на запитання для спростування припущень позивача.

Іншим зловживанням позивачем його процесуальними правами є порушення його обов?язку із доведення перед судом фактичних обставин на основі форм і засобів доказування, які визначені в ЦПК України.

Так допит фізичних осіб за змістом ЦПК України здійснюється безпосередньо судом в судовому засіданні в присутності інших заінтересованих сторін в порядку отримання показань свідків із повідомленням їх про кримінальну відповідальність за відмову від надання показань та надання завідомо неправдивих показань та приведення до присяги, що встановлена процесуальним законом, а не за самовільним опитуванням позивачем осіб.

Крім цього позивач та його представник не довели перед судом, що у них є відповідні спеціальні знання в галузі науки і техніки про встановлення факту неможливості відновлення автомобіля в майбутньому на основі фотографій. Тому і відповідні пояснення позивача засновані саме на його припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже суд не бере до розгляду докази, що суперечать обов?язку сторін оголошувати про їх припущення щодо уявних обставин спору, а не щодо дійсних обставин спору.

01/07/2021 було ухвалено рішення Івано-Франківського міського суду, яким відмовлено в задоволенні зустрічного позову ПрАТ «Страхова компанія АРКС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про визнання договорів недійсними.

Так, важливо зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є юридична визначеність, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів ( «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Отже судом України вже було ухвалено судове рішення, якого позивач зобов?язаний дотримуватись.

Натомість позивачем повторно подано відповідний позов, в якому однак вказано, що його подано з інших підстав. При цьому в позові в цій справі, а також в запереченнях відповідача не вказано на порівняльний аналіз фактичних обставин спору, підстав звернення та предмету спору та не надано на відповідній стадії судового розгляду усіх необхідних документів для забезпечення можливості встановлення обставин повторності звернення з тих самим позовом з тих самих підстав.

Разом з цим за змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином судом забезпечено виконання положення 4 ст. 82 ЦПК України з урахуванням особливостей виконання обов?язків позивачем та відповідачами в цій справі, які вказані в цьому судовому рішенні та, змісту рішення Івано-Франківського міського суду від 01/07/2021 в справі №344/20660/18.

Відповідач ОСОБА_1 подав заяву про застосування позовної давності до вимог про визнання недійсним договорів купівлі-продажу спірного автомобіля від 01/03/2014 та від 28/02/2018, яке не засновано на правових підставах, оскільки відповідачем спростовано позов у відповідній частині. У свою чергу за змістом усталеної практики Верховного Суду позовну давність може бути застосовано виключно до обґрунтованого належними правовими підставами позову. Отже саме до обов?язків відповідача належить визначитись з правовими підставами заперечення позову чи у зв?язку зі спливом позовної давності, що передбачає обґрунтованість позову, чи у зв?язку зі спростуванням позову по суті.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином зміст цього судового рішення визначили саме дії позивача та відповідача щодо неналежного виконання ними їх процесуальних обов?язків, а за змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України саме на сторін спору покладено правові наслідки їх процесуальної поведінки.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ПАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу «Мазда СХ-5», д/н НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ,

- визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу «Мазда СХ-5», д/н НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

- визнання недійсним договору договір добровільного страхування наземного транспорту № 58020а81 від 06.03.2018 р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «АРКС» ВІДМОВИТИ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.