Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/117/23

Номер провадження 2/348/311/23

29 березня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Солодовнікова Р.С.

при секретарі судового засідання: Нагорняк Г.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

за участі представника позивача адвоката: Садівник М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обгрунтування позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення суду від 28.11.2022 року. В шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Протягом останнього часу відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В добровільному порядку врегулювати спір не вдалося. Її коштів не вистачає на утримання дітей, для забезпечення їх всім необхідним. В неї немає постійного місця роботи, лише сезонні підробітки. Тимчасові заробітки не приносять сталих доходів, є мізерними. Доходів від підсобного господарства не має, підприємницькою діяльністю не займається, потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання трьох неповнолітніх дітей.

Відповідач фізично здорова, молода, працездатна людина, працює по тимчасових заробітках за кордоном, інших утриманців немає. А тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частки від всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст відзиву на відзив:

13.03.2023 року від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що інформація, яка наведена позивачем у позовній заяві не дає можливості встановити реальних обставин справи. Відповідачу не було відомо що їх шлюб з позивачем розірвано. Позивачка стверджує, що її сім`я є малозабезпечена, однак це не відповідає дійсності. Відповідач не заперечує того, що він проживає в Чеській Республіці. Однак працює по тимчасових заробітках і його дохід є нерегулярний. Він не є фізичною здоровою людиною, як стверджує позивач. В нього проблеми із здоров`ям, через що не може працювати і витрачає значні кошти на лікування, що стверджується копіями лікарських довідок від 22.07.2022 року, 26.09.2022 року. Відповідач не заперечує того, що як батько він зобов`язаний утримувати дітей включаючи оплату аліментів. Однак при прийнятті рішення про стягнення аліментів просив врахувати все вище наведене, його матеріальне становище і поганий стан здоров`я, та призначити стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що не поставить його у скрутне матеріальне становище.

Короткий зміст відповіді на відзив :

21.03.2023 року від представника позивача поступив відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що наведені відповідачем твердження є безпідставними та необґрунтованими. Не відповідає дійсності той факт, що відповідачу не було відомо про розірвання шлюбу. Відповідач неодноразово особисто повідомляв Позивачці та дітям, що працює Чеській Республіці. Проте, своє місце роботи та рівень доходів Відповідач ретельно приховує від Позивачки. Разом з тим, відповідно до інформації, що міститься у відкритих джерелах мінімальна заробітна плата у Чеській Республіці становить близько 12200 крон, або 477 євро, що у гривні становить близько 20000 гривень за теперішнім курсом. Тобто, це те, що Відповідач мав би мінімально та гарантовано отримувати щомісячно працюючи в Чеській Республіці. А тому в будь-якому разі рівень доходу Відповідача є достеменно більшим, ніж у Позивачки на утриманні якої є домогосподарство та троє неповнолітніх дітей, яких Відповідач не допомагає матеріально забезпечувати, незважаючи на те, що це є його прямим обов`язком.

Також Відповідач зазначає, що не є фізично здоровою особою, оскільки страждає від гриж: у хребті та витрачає значні кошти на лікування, а також: те, що йому заборонена у період та після лікування важка фізична робота. На підтвердження зазначеного надає певні довідки від 22.07.2022 та 26.09.2022. Однак вказані довідки не відображають актуального стану здоров`я Відповідача на теперішній час та не підтверджують того факту, що Відповідач є непрацездатним в загальному. Відповідач зазначає, що витрачає «значні кошти» на лікування, при цьому не надаючи жодного доказу, які б підтверджували такі витратити. Також вважать, що надані Відповідачем довідки є неналежними доказами у справі та не можуть бути прийняті до уваги судом при вирішенні даної справи, оскільки складені на іноземній мові, а Позивачем не додано їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою.

Стислий виклад позицій сторін:

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідач понесені позивачем судові витрати. Позивач несе витрати на утримання дітей, а саме на: харчування, купівлю одягу, підготовку до школи, сплату житлово-комунальних послуг, а тому потребує участі батька в утриманні спільних дітей.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить розписка про вручення. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги визнали частково з підстав зазначених у відзиві на позов. Просив призначити аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірваний на підставі рішення Надвірнянського районного суду від 28.11.2022 року, що підтверджується копією рішення суду (а.с.16-18).

Від шлюбу в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.19-21).

З довідки Пасічнянської сільської ради від 16.01.2023 року за № 56 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.01.2023 року встановлено, що позивачка ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані і проживають в АДРЕСА_1 . (а.с. 22-23).

Сторони під час розгляду справи визнали, що їх спільні діти проживають разом із матір`ю позивачем у справі і перебувають на її утриманні. На час розгляду справи шлюб сторін розірваний, вони проживають окремо.

Відповідач на теперішній час проживає і працює у Чеській Республіці, що не заперечується сторонами.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.ч.1,2 ст.155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою ст.182 СК встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК).

При цьому відповідно до ч. 3 ст.181 СК за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи, що троє дітей проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), батька.

Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.

Відповідач визнає обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей, предметом спору є розмір аліментів, який відповідач просить зменшити до 1/3 частини його доходу щомісячно.

Сторони на підтвердження своїх доходів і матеріального стану у встановленому порядку докази суду не надали. Як і доказів на підтвердження інших обставини, що мають істотне значення, яківраховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідачем на підтвердження свого стану здоров`я надані медичні документи складені іноземною мовою.

Відповідно до положень ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статті 77 ЦПК, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.78-80 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 83 ЦПК сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати докази разом із поданням відзиву.

З наведених положень вбачається, що належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 9 ЦПК цивільне судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

За положеннями ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Отже, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат».

Надані відповідачем медичні документи, не можуть бути прийняті судом як належні докази, оскільки складені на іноземній мові, а позивачем не додано їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою.

Відсутність перекладу на українську мову документу, складеного на іноземній мові, унеможливлює встановлення судом змісту такого документу, і дійсний стан здоров`я відповідача, його працездатність, тощо.

Враховуючи викладене, суд не приймає в якості належних доказів надані відповідачем документи, що складені іноземною мовою без перекладу.

При визначені розміру аліментів судом враховується, що аліменти стягуються на трьох дітей, які перебувають на повному утриманні матері. Відповідач є молодою людиною, працездатного віку, на даний час працює у Чеській Республіці, розмір його доходів невідомий, інших утриманців він не має.

Згідно ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як встановлено судом, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Садівник М.І. укладений договір про надання правничої допомоги №23-01/01 від 18.01.2023 року (а.с. 25-27).

Згідно із попереднього розрахунку суми судових витрат позивач планує понести судові витрати в сумі 2500,00 грн., а саме: 1500,00 грн. за складання позовної заяви, 1000,00 грн. за представництво інтересів в суді (а.с.5,25-27).

Згідно із квитанцій №64517600 від 23.01.2023 року за складання процесуальних документів та представлення інтересів в суді позивачем сплачено 2500,00 грн. адвокату Садівник М.І. (а.с. 24).

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

Обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає з положень діючого законодавства.

При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання трьох неповнолітніх дітей з матір`ю; вік дітей, матеріальний стан позивача, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дітей, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є молодою людиною працездатного віку, інших утриманців немає, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю, і стягувати з відповідача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, сторонами не надано.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає об`єктивним та справедливим розмір аліментів на утримання дітей сторін у вигляді 1/2 частини доходу відповідача щомісячно, в межах позовних вимог, і таким, що відповідатиме загальновстановленому розміру аліментів на трьох дітей при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків (ч.5 ст.183 СК України).

Враховуючи положення ст.191 СК стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 24.01.2023 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментівє обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, а тому суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З огляду на зміст викладених норм чинного законодавства України, виконуючи положення ч. 3 ст. 141 ЦПК та враховуючи оцінені судом докази щодо понесення стороною позивача витрат пов`язаних з розглядом справи і встановлені судом обставини стосовно дійсного понесення судових витрат, суд прийшов до висновку, що сума судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 2500,00 грн відповідає заявленим в попередньому (орієнтовному) розрахунку, співмірною із складністю справи, часом витраченим адвокатом і обсягом наданих ним послуг.

Тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування судових витрат з відповідача в користь позивача у розмірі 2500,00 грн на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн.60 коп. судового збору.

На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК та керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 24.01.2023.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_1 2500, 00 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахункуUA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна та резолютивна частини рішення суду постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 березня 2023 року.

Повний текст рішення суду складений 30.03.2023 року .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.С.Солодовніков