Справа № 138/2549/21
Провадження №:2/138/36/23
02 березня 2023 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Цибульського О.Є.,
за участю секретаря Спічко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця посилаючись на те, що відповідно до анкети-заяви про надання банківських послуг від 09 грудня 2010 року між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого останньому було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт та надано можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, ОСОБА_3 , підписавши вищевказану заяву, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, передбачених договором.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 помер.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, де просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В разі неявки в судове засідання відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Оскільки від них не надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав:
09 грудня 2010 року ОСОБА_3 заповнив анкету-заяву, підписанням якої підтвердив свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.20).
Відповідно до виписки за договором № б/н від 09 грудня 2010 року підтверджено рух коштів по рахунку, що свідчить про те, що ОСОБА_3 отримав кредитну картку та на протязі тривалого часу проводив операції щодо зняття коштів та погашення заборгованості (а.с. 13-18).
Факт смерті ОСОБА_3 19.05.2020 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.54).
23 липня 2020 року до Могилів-Подільської державної нотаріальної контори позивачем направлено претензію кредитора (а.с. 56).
Позивач стверджує, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли спадщину, до складу якої входять, в тому числі, боргові зобов`язання померлого. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, оскільки відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки.
23 квітня 2021 року позивачем було направлено лист-претензію до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою сплатити заборгованість позичальника (а.с. 58-62).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №13-17/6-227 від 30.12.2021, за адресою АДРЕСА_1 , станом на дату смерті ОСОБА_3 , ніхто не проживав, а були зареєстровані дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сестра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 95).
Згідно повідомлення Могилів-Подільської державної нотаріальної контори, інформація щодо реєстрації в Спадковому реєстрі спадкових справ до майна померлого ОСОБА_3 відсутня (а.с.101-103).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідно до частин другої та третьої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині.
Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень статті 1282 ЦК України.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц роз`яснено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в частинах другій, третій статті 1281 ЦК України, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у статті 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Доказів про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, матеріали справи не містять, рішення суду з цього факту не ухвалювалось.
З матеріалів справи досліджених судом не вбачається жодних доказів, що відповідачі у справі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 . Витребувані докази не підтверджують, що відповідачі входять у коло спадкоємців та успадкували будь-яке майно після його смерті.
Відтак позивачем не було доведено належними і допустимими доказами того факту, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували після померлого ОСОБА_3 будь-яке рухоме чи нерухоме майно, за рахунок якого та в межах вартості якого можливо було б задовольнити вимоги АТ КБ «Приват Банк».
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (стаття 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставин при невизнанні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки банком не було доведено факт успадкування останніми після смерті ОСОБА_3 спадкового майна (рухомого чи нерухомого), а також того що вартість спадкового майна є співмірною заявленим позовним вимогам.
Відповідно до вимог частини першої, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи, що позов АТ КБ «Приват Банк» не підлягає до задоволення, судовий збір слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. 1218, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст. 4-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-268, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя: О.Є.ЦИБУЛЬСЬКИЙ