Справа №:754/9136/22
Провадження №: 2/755/6536/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Виниченко Л.М.

при секретарі Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення сторін,-

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2022 цивільну справу № 754/9136/22 передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.09.2015 вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_1 . Від шлюбу дітей не мають.

Позивач зазначає, що під час спільного проживання з відповідачем в останній рік між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя, спільне життя та ведення спільного господарства.

Також позивач стверджує, що вони з відповідачем втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, перестали бути родиною, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим.

В судовому засіданні відповідач заявив клопотання про надання строку для примирення з позивачем, пояснивши, що він має намір зберегти сім`ю.

Позивач категорично заперечувала проти надання строку на примирення, пояснила, що вона два роки терпіла та пробачала негативну поведінку відповідача, до якого вже жодних почуттів не має, з відповідачем жили разом, як сусіди, з серпня 2022 вони мешкають окремо за різними адресами, поновлювати подружні стосунки та бути у шлюбі з відповідачем вона не бажає.

Вислухавши клопотання відповідача, думку позивача з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 01.09.2015 року (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 4).

Позивач та відповідач дітей від шлюбу не мають.

За нормою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 СК України).

Згідно частини 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 року у справі № 442/6319/16-ц вказує, що закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Надання строку на примирення є категорією особистісних стосунків чоловіка та дружини, надання можливості відновити саме ці стосунки на засадах взаємної любові, розуміння та підтримки.

Встановлено, що сторони проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують.

З урахуванням особистих фактичних взаємин сторін по справі, як подружжя, строку припинення шлюбних відносин сторін, обґрунтування вимог позивача, категоричного небажання останньої зберегти шлюб та сім`ю та беручи до уваги, що сторони дітей від шлюбу не мають, після відкриття провадження у справі з 10.11.2022 за цей час позивач та відповідач не примирились, позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу, просить не надавати строк для примирення, тому суд вважає, що надання подружжю строку для примирення є недоцільним та суперечитиме інтересам позивача і моральним засадам.

За викладених обставин клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 111 Сімейного кодексу України, ст. ст. 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення сторін відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 19.01.2023.

Суддя