Справа № 752/5251/22
Провадження № 2/752/2205/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2022 Перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

- визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000) відумерлою та передати спадкове майно у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради ();

- витребувати від ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради () квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000).

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що первинна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., проведена за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.08.2011 відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.

У травні 2020 ОСОБА_2 помер. У день смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у виді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.

У Спадковому реєстрі інформація щодо ОСОБА_2 відсутня, останній не складав заповіти, не укладав спадкові договори, а після його смерті із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Згідно даних Реєстру територіальної громади міста Києва, ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., у період з 01.01.2018 по 28.10.2020.

Оскільки спадкоємці за заповітом у ОСОБА_2 відсутні, його син та брат, як спадкоємці за законом, своїм правом на спадщину не скористалися, спадщину не прийняли, на підставі ст. 1277 ЦК України квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., має бути визнана відумерлою спадщиною та передана у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Разом з тим, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000144 від 04.08.2020 прокуратурою встановлено факт порушення інтересів держави, а також встановлено, що спірну квартиру зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 14.10.2021 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коба Н.В. за реєстровим номером 974.

Разом з тим, згідно інформації приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коба Н.В., останнім вказаний договір не посвідчувався, спеціальні нотаріальні бланки, на якому викладено договір купівлі-продажу від 05.09.2012, використані приватним нотаріусом для посвідчення інших правочинів.

Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу від 05.09.2012 фактично не укладався, як юридичний факт не відбувся та не міг породити будь- яких юридичних фактів, відтак є передбачені законом підстави вважати вказаний договір нікчемним.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 88).

25.07.2022 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Четвертака К.С. надійшов до суду відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. В обґрунтування заперечень заначено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., належала на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коба Н.В. за реєстровим номером 974. 14.10.2021 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 відчужив вказану квартиру на користь ОСОБА_1 за ціною 879000 грн. Інформація, викладена у позовній заяві, відповідачу раніше була йому раніше не відома. Відповідач є добросовісним набувачем спірного майна, придбаного за оплатним договором, а факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не можуть породжувати правових наслідків для добросовісного набувача.Представник відповідача вказує, що відсутність вироку суду, яким би було встановлено факт підроблення договору купівлі-продажу від 05.09.2012, а також обставин незаконного вибуття квартири із власності ОСОБА_2 , не доводить факту нікчемності правочину (а.с. 124-133).

28.07.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що обставини, викладені у відзиві не відповідають дійсності. Так, право власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 зареєстровано лише 22.09.2020 на підставі нікчемного правочину, датованого 05.09.2012. Проявивши розумну обачність, зважаючи на відкритий доступ до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості перевірити обставини реєстрації права власності на спірну квартиру перед укладенням правочину. На момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, ОСОБА_4 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві спільної часткової власності, а отже спірна квартира не є його єдиним житлом. Відповідач не позбавлений процесуальної можливості відновити свої права шляхом пред?явленнямайнових вимог на підставі ст. 661 ЦК України (а.с. 142-150).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.10.2022 закрито підготовче провадження (а.с. 166).

В судовому засіданні представник позивача пітримав позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи суд надходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судовим встановлено, що первинна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , проведена за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.08.2011 Відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на підставі розпорядження від 15.08.2011 № 36442 (а.с. 37).

З даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 12.04.2021 № 252182579, вбачається, що 05.09.2011 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Також встановлено, що в подальшому 22.09.2020 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончарук С.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2012, серія та номер 974, видавник - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коба Н.В. (а.с. 20).

Матеріали цивільної справи містять копію договору купівлі-продажу квартири, датованого 05.09.2012, укладеного від імені ОСОБА_2 , як продавця, та ОСОБА_3 , як покупця, викладений на нотаріальному банку ВРХ № 683274, згідно тексту якого, останній посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коба Н.В. за реєстровим номером 974 (а.с. 32-33).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коба Н.В. від 05.05.2021 № 323/01-16, спеціальний бланк нотаріальних документів ВРХ № 683274 був використаний приватним нотаріусом Коба Н.В. 05.09.2012, на якому був викладений договір купівлі-продажу квартири, укладений між громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та посвідчений за реєстровим номером 2450. За реєстровим номером 974 від 02.04.2012 приватним нотаріусом Коба Н.В. було посвідчено копію банківської ліцензії, виданої на ім?я ПАТ «Банк КАМБІО». Будь-яких нотаріальних дій від імені громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватним нотаріусом Коба Н.В. не посвідчувалось (а.с. 34).

14.10.2021 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашкіним І.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2021, серія та номер: 94, видавник - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкін І.О. Наведене стверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 03.02.2022 № 297653913 (а.с. 16-17).

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 14.10.2021 між ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_8 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашкіним І.О. за реєстровим номером 94, продавець продав, а покупець купив квартиру АДРЕСА_1 за ціною 879 000 грн. (а.с. 23-26).

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується даними актового запису про смерть № 11620 від 13.07.2020, згідно якого причину смерті не встановлено через гнильні зміни трупа. Свідоцтво про смерть не видано. Паспорт не здано (а.с. 43-44).

За відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян у останньому виявлено записи про: розірвання шлюбу № 928 від 26.12.1978 ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , складеного Голосіївським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); народження дитини ОСОБА_10 ,, ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 1537 від 12.09.1972, складений Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); народження брата ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , № 1337 від 02.09.1965, складений Печерським Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); шлюб ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 № 7823 від 11.11.1971, складений Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 45).

З листа та наданих витягів зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) Сьомої київської державної нотаріальної контори від 21.05.2021 № 1523/01-09 вбачається, що дані у Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_2 відсутні (а.с. 51-53).

З листа та наданих витягів зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) Шостої київської державної нотаріальної контори від 30.11.2021 № 3892/01-16 вбачається, що дані у Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_2 відсутні (а.с. 54-56).

З листа та наданих витягів зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) Першої київської державної нотаріальної контори від 22.05.2021 № 5017/01-16 вбачається, що дані у Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_2 відсутні (а.с. 57-59).

З наведеного вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 ; спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян є його син ОСОБА_10 та брат ОСОБА_11 .

Однак, з даних Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, заповіт від імені ОСОБА_2 складено не було, свідоцтва про право на спадщину після його смерті не видавалось.

За наявною у Реєстрі територіальної громади міста Києва інформацією, за адресою АДРЕСА_3 , був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.01.2018 по 28.10.2020, що стверджується даними листа Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.10.202 та витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва (а.с. 46-47).

Відповідно до автоматизованої системи документообігу суд КП «Д-3» Голосіївського районного суду м. Києва, в останній відсутні відомості про перебування в провадженні суду цивільних справ, учасниками процесу у яких були б ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с. 50).

На підтвердження того, за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не вчиняв дій щодо відчуження ОСОБА_3 , належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2012 за реєстровим номером 974, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коба Н.В. не вчиняла нотаріального посвідчення цього договору, позивач надав:

- копію листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коба Н.В. від 05.05.2021 № 323/01-16, відповідно до змісту якого спеціальний бланк нотаріальних документів ВРХ № 683274 був використаний приватним нотаріусом Коба Н.В. 05.09.2012, на якому був викладений договір купівлі-продажу квартири, укладений між громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та посвідчений за реєстровим номером 2450. За реєстровим номером 974 від 02.04.2012 приватним нотаріусом Коба Н.В. було посвідчено копію банківської ліцензії, виданої на ім?я ПАТ «Банк КАМБІО». Будь-яких нотаріальних дій від імені громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватним нотаріусом Коба Н.В. не посвідчувалось (а.с. 34);

- копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 20.11.2020 у кримінальному провадженні № 0000144 від 04.08.2020, відповідно до змісту якого у 2012 ОСОБА_3 ніяких квартир не купляв, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1 . 05.09.2012 ОСОБА_3 не був у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коба Н.В., ніяких документів не підписував. 22.09.2020 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончарук С.В. не був, ніяких квартир в тому числі і квартиру АДРЕСА_1 на праві власності за собою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не реєстрував, ніяких заяв не підписував. У квартирі АДРЕСА_1 ніколи не був, про вказану квартиру вперше почув під час допиту. ОСОБА_3 не відомо хто міг використати його паспорт громадянина України для посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 64-69);

- дозвіл на розголошення таємниці досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000144 від 04.08.2020 (а.с. 83).

Частиною першою статті 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За змістом положень ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державної реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 05.09.2012, реєстраційний номер 974, за умовами якого ОСОБА_2 за життя відчужив належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , є нікчемним в силу вимог закону, оскільки є підробленим та не посвідчувався нотаріально, а отже ОСОБА_3 не набув право власності на зазначену квартиру, а тому не міг відчужувати зазначене нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 14.10.2021 року на користь ОСОБА_1 , відтак, спірне нерухоме майно вибуло із володіння власника ОСОБА_2 поза його волею.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.

Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

За змістом частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява при визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).

Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника, а за їх відсутності до органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а щодо нерухомого майна за його місцезнаходженням.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності померлому ОСОБА_2 , вибула із його власності за його життя поза його волею на підставі підробленого договору купівлі-продажу; у померлого ОСОБА_2 відсутні спадкоємці за заповітом і за законом; відтак, враховуючи належне Київській міській раді право на визнання спадщини відумерлою за спливом одного року з дня відкриття спадщини та право територіальної громади міста Києва на визнання за нею права власності на зазначене спірне нерухоме майно, і невжиття представницьким її органом Київською міською радою належних заходів на захист порушеного права територіальної громади, суд надходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі територіальної громади міста Києва про витребування спірного нерухомого майна у добросовісного набувача ОСОБА_1 та передачі квартири у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі№ 754/4108/18-ц (провадження № 61-20219св19), від 22 січня 2020 року у справі № 754/14094/17 (провадження № 61-5800св19), від 14.04.2021 року у справі № 753/11965/19 (провадження № 61-1157св21).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції, яка гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність.

Для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Стала практика ЄСПЛ свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет відповідності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном гарантіям статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Звернення прокурора з даним позовом до суду спрямоване на задоволення легітимної мети, яка полягає у відновленні законності, та у поверненні у власність територіальної громади комунального нерухомого майна (квартири), яке незаконно вибуло на підставі підробленого правочину.

Суд враховує, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_1 станом на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири був власником частини квартири АДРЕСА_2 , та був зареєстрований за вказаною адресою, відтак, спірна квартира не є його єдиним житлом.

З огляду на наведене, витребування у ОСОБА_1 спірного нерухомого майна на користь територіальної громади міста Києва не є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном, та не покладає на нього надмірний індивідуальний тягар, спричинений відсутністю житла для проживання.

Застосування у спірних правовідносинах речово-правового механізму повернення майна (віндикації), не позбавляє ОСОБА_1 , як добросовісного набувача квартири, можливості відновити свої права шляхом пред`явлення майнових вимог про повернення йому сплачених грошових коштів, з підстав передбачених статтею 661 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна, - задовольнити.

Визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000) відумерлою та передати спадкове майно у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради ().

Витребувати від ОСОБА_13 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради () квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000).

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Київської міської ради () судовий збір у розмірі 13 185 (тринадцять тисяч сто вісімдесят п?ять) гри вень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2023 року.

Суддя: