Справа № 214/2352/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 листопада 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , яка також є законним представником малолітнього ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні та розпоряджанні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи - Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 05.10.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6193075 від 12.01.2005 року. У період з 07 вересня 2013 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2023 року було розірвано. Від шлюбу є одна малолітня дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, позивач зазначає, що зареєстрований в належній йому квартирі, однак окрім нього в ній також зареєстрована його колишня дружина - ОСОБА_3 та їх малолітній син - ОСОБА_4 , проте такі із грудня 2020 року у квартирі не проживають. На даний час у позивача виникла необхідність у продажі належної йому квартири, однак реєстрація у ній відповідачів перешкоджає йому вільно розпорядитись належним йому майном, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.
Позивач у судове засідання не з`явився, але його представник надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідачів - не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідачі про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали.
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без участі представника служби у справах дітей, у зв`язку з зайнятістю на прийомі громадян, який ведеться відповідно до плану у виконкомі.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаним у судовому засіданні показав, що позивач - це його сусід по площадці, якого він знає 7 років, відповідача він також знав, проте більше року її не бачить, чув ніби вона за кордоном, дитину також не бачив.
Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаною у судовому засіданні показала, що позивач - це її син, а відповідач - колишня невістка, яка не проживає з позивачем більше 2-х років. Зазначила, що у 2020 році після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, позивач відвіз усі речі відповідача, яка переїхала проживати до своїх батьків, у зв`язку з чим у квартирі речей відповідача і їх спільної з позивачем дитини немає. На даний час вона зв`язок з відповідачем та онуком не підтримує, знає, що відповідач виїхала з дитиною за кордон.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, згідно договору дарування квартири від 05.10.2004 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6193075 від 12.01.2005 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6.7).
Як убачається з матеріалів справи, позивач та ОСОБА_3 з 07 вересня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2023 року було розірвано та від якого є одна малолітня дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Згідно витягів з Реєстру територіальної громади від 23.03.2023 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи за вих. від 18.04.2023 року у вказаній квартирі зареєстровані відповідач - ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4 (а.с.9-10,18).
Згідно акту від 17.03.2023 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 20 грудня 2020 року не проживають у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.11).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Згідно із ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
В силу ст. 160 СК України малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.
Отже, відсутність ОСОБА_3 разом з її малолітнім сином у зазначеній вище квартирі без поважних причин понад рік встановлена судом на підставі показань свідків та матеріалів справи. Обставин, які б вказували на поважність причин їх відсутності у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що вони втратили право користування зазначеною квартирою, позаяк збереження реєстрації їх місця проживання за адресою належної позивачу квартири в той час, як вони у цій квартирі не проживають, порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.