Дата документу 02.03.2023
Справа № 334/6161/22
Провадження № 2/334/580/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря судового засідання Стрельченко А.А., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради, Виконавчий комітет Марганецької міської ради як Орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

26.12.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

26.01.2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи Виконавчий комітет Марганецької міської ради як Орган опіки та піклування, та виключено з кола третіх осіб Орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, як неналежний орган опіки та піклування.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, в якому у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження сина за її позовом шлюб було розірвано Якимівським районним судом Запорізької області, діти залишились з нею, відповідач перестав брати участь у житті дітей, не надавав коштів на їх утримання, не купував речей, зник з їх життя за власним бажанням.

У 2017 році вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, 12.09.2017 року Якимівським районним судом Запорізької області прийнято рішення (справа № 330/1854/17) та видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.09.2017 року і до їх повноліття. Наразі виконавчий лист знаходиться на виконанні в Марганецькому ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідач аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

З 28.07.2018 року вона перебуває у новому шлюбі з ОСОБА_5 , саме цей чоловік піклується про її дітей як про рідних та виконує роль батька. Після початку повномасштабної війни вони з дітьми та чоловіком переїхали до м. Запоріжжя та отримали статус внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 . Вона в повному обсязі створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, може задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, вона дітьми займається та про них піклується.

В той час як відповідач жодним чином не виконує своїх обов`язків щодо їх дітей вже на протязі тривалого часу, не забезпечує ані умов проживання дітей, ані умов для нормального розвитку та їх навчання, жодним чином не бажає брати участь у їх духовному та фізичному вихованні. Відповідач не цікавиться життям чи здоров`ям дітей, їх інтересами, навчанням, не спілкується з дітьми, що можуть підтвердити свідки. Діти проживають з нею, вона постійно піклується про них, несе витрати на їх утримання та навчання, створює належні умови для достатнього психо-емоційного та фізичного розвитку. Відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей ухиляється, тобто не піклується про стан їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток відповідно до потреб дітей, не займається вихованням, не цікавиться їх долею, що підтверджується довідкою Запорізької гімназії № 41 ЗМР від 06.12.2022 року.

Прохає позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 .

В судове засідання позивач та її представник: адвокат Вертелецька Т.В. не з`явилися, 02.03.2023 року представник подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

В судове засідання відповідач не з`явився, 02.02.2023 року подав заяву про визнання позову в повному обсязі, прохав справу розглянути у його відсутність.

В судове засідання представники третіх осіб: орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради, Виконавчий комітет Марганецької міської ради як Орган опіки та піклування, не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Радивонівка Якимівського району Запорізької області народилася позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 20.05.2009 року, виданий Якимівським РВ УМВС України в Запорізькій області, та копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2304- від 28.04.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Радивонівка Якимівського району Запорізької області народився відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 07.12.2001 року, виданий Якимівським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Сторони у справі перебували у шлюбі, який потім було розірвано рішенням Якимівського районного суду Запорізької області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_3 , актовий запис №10, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 15.07.2009 року, виданого виконавчим комітетом Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін народилася дитина - син ОСОБА_4 , актовий запис №02, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 12.01.2015 року, виданого виконавчим комітетом Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області.

12.09.2017 року рішенням Якимівського районного суду Запорізької області у справі №330/1854/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.09.2017 року і до повноліття дітей.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №54721574 Марганецького ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_2 станом на 17.10.2022 року має заборгованість по аліментам на утримання дітей в розмірі 106132,08 грн.

28.07.2018 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 28.07.2018 року, виданого виконавчим комітетом Новодніпровської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області.

Після початку повномасштабної війни позивач з дітьми та чоловіком переїхали до м. Запоріжжя та отримали статус внутрішньо переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.04.2022 року.

Відповідно довідки Запорізької гімназії №41 Запорізької міської ради від 06.12.2022 року ОСОБА_4 навчається у 2-А класі гімназії, ОСОБА_3 навчається у 8-Б класі гімназії, питання щодо виховання дітей займається мати ОСОБА_1 , батько дітей ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей, до закладу освіти не звертався, батьківські збори не відвідував.

Згідно наданих позивачем копій медичних карток на дітей встановлено, що мати ОСОБА_1 забезпечує медичний догляд, лікування, профілактику захворювань та піклується про стан здоров`я дітей.

Згідно Висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , затвердженого 02.03.2023 року Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області як Органом опіки та піклування, встановлено, що ОСОБА_2 є батьком дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно інформації Запорізької гімназії №41 батько дітей не приймає участі у їх вихованні, до закладу освіти не звертався, батьківські збори не відвідував, згідно розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 має борг в сумі 106132,08 грн., тому орган опіки та піклування, згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини №15 від 28.02.2023 року, з метою проведення подальших заходів щодо соціального захисту дитини та реалізації її права на зростання у сімейному оточенні, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його дітей.

Відповідач визнав вказані обставини, не заперечував проти задоволення позову.

Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно ч.4,5,6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.

Відповідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Так, у Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є матір`ю дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позовом про позбавлення батьківських прав відповідно ст.165 СК України батька дітей - ОСОБА_2 з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ними; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти, тобто взагалі не приймає участі у їх вихованні.

Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується наданими суду письмовими доказами: довідкою з гімназії та медичними картами на дітей, розрахунком заборгованості по аліментам, висновком Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, які суд вважає достовірними, належними та допустимими.

Тому, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дітей, причому робить це без поважних причин, він не відвідує своїх дітей, абсолютно не цікавиться їх здоров`ям, самопочуттям, інтересами, не цікавиться їх побутом, нагальними потребами дітей, що негативно впливає на їх розвиток, має заборгованість зі сплати аліментів.

При цьому, суд враховує як підтвердження свідомого ухилення відповідача від своїх обов`язків по вихованню дітей - його письмову заяву про визнання позову.

Так, відповідно ч.ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні.

Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 3-5, 8-11, 82, 89, 141, 200, 206, 221, 223, 263-266, 268, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради, Виконавчий комітет Марганецької міської ради як Орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав щодо дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , рнокпп НОМЕР_7 , витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 грн.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення буде складено 06.03.2023 року.

Суддя: С.М.Телегуз