Справа № 2-8254/11
Провадження № 4-с/161/1/23
У Х В А Л А

02 лютого 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Вольської А.А.

представника скаржника Семенюк Л.В.

представника суб`єкта оскарження ОСОБА_1

розглявши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Семенюк Ліною Вадимівною на дії державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь Сергія Леонідовича та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною скаргою.

Скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні в Відділі державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, перебувало виконавче провадження № 33938401 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ПАТ «Західінкомбанк» 2627359,07 грн. кредитної заборгованості та 1820,00 грн. судових витрат по справі, відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2012, справа № 2-8254/2011.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.04.2019 у справі № 2-8254/2011 замінено первісного кредитора на нового ОСОБА_3 07.02.2020 головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.В. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «Західінкомбанк» на ОСОБА_3 .

01.01.2020 між ОСОБА_2 та новим стягувачем ОСОБА_3 укладено договір прощення боргу, після чого подано до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2021 виконавчий лист, виданий 08.08.2012 на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2012 у справі № 2-8254/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача ПАТ «Західінкомбанк» 2627359,07 грн. кредитної заборгованості та 1820,00 грн. судових витрат по справі, визнано таким, що не підлягає виконання

В серпні 2022 року ОСОБА_2 дізнався про те, що буде здійснено реалізацію майна в межах виконавчого провадження з метою стягнення виконавчого збору в сумі 262917,90 грн. 02.08.2022 ним до виконавчої служби було подано заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме на підставі того, що виконавчий документ визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Відповіддю від 10.08.2022 ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні заяви боржника про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та вказано про те, що постановою про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2020, виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) та виділено в окреме провадження стягнення виконавчого збору в сумі 262917,90 грн.

Зазначає, що такі дії державного виконавця є протиправними, а постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2020 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» такою, що винесена на підставі застосування невірної норми закону.

Посилаючись на викладене, просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.Л., які виразилися у винесені 26.06.2020 постанови про закінчення виконавчого провадження № 33938401 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», скасувати вказану постанову. Зобов`язати державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.Л. або іншу уповноважену особу, закінчити виконавчого провадження № 33938401 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.08.2012, винесену старшим державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Камцем Д.С. в межах виконавчого провадження № 33938401. Скасувати постанови про арешт майна боржника від 24.09.2013, 04.11.2014, винесені старшим державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Камцем Д.С. в межах виконавчого провадження № 33938401. Скасувати постанову про арешт майна боржника від 07.02.2020, винесену головним державним виконавцем Луцького районного ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.Л. та стягнути з Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 04.10.2022 відкрито провадження за скаргою та призначено її до розгляду.

Від головного державного виконавця Луцького районного ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.Л. надійшов відзив на скаргу ОСОБА_2 . Відзив обґрунтований тим, що 26.06.2020 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до договору прощення боргу від 01.01.2020, укладеного між стягувачем та боржником, де в ч.1.2 вказано, що кредитор прощає, а боржник приймає прощення усієї заборгованості, що виникла в останнього із зобов`язань вказаних в п. 1 такого договору. Наведена в договорі інформація є повідомленням про настання фактичного виконання (прощення, списання, погашення, примусове стягнення, заява стягувача з повідомленням про відсутність боргу). Дії скаржника вважає таким, що спрямовані на ухилення від сплати виконавчого збору.

Посилаючись на викладене, просить суд відмовити у задоволенні скарги.

В судовому засіданні представник скаржника подану скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Головний державний виконавець Луцького районного ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.Л., просив відмовити у задоволенні скарги з мотивів наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника скаржника, головного державного виконавця Будь С.Л., дослідивши матеріали скарги та надані учасниками докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 08.08.2012 Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист від 15.02.2012 у справі № 2-8254/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача ПАТ «Західінкомбанк» 2627359,07 грн. кредитної заборгованості та 1820,00 грн. судових витрат по справі (а.с.08).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи з примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, встановленому законами України.

Примусове виконання будь-якого судового рішення розпочинається з подання стягувачем заяви про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Камцем Д.С. відкрито виконавче провадження № 33938401 (а.с.09).

17.08.2012 старшим державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Камцем Д.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а 24.09.2013 та 04.11.2014 постанову про арешт коштів боржника (а.с.10-12).

Постановою головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.В. від 07.02.2020, на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.04.2019, замінено первісного кредитора на нового ОСОБА_3 .

01.01.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір прощення боргу, за умовами якого сторони домовилися, що всі зобов`язання, що виникли у ОСОБА_2 за кредитним договором №2506/07-189 від 25.06.2007 року є невиконаними, однак припиняються з дня підписання договору прощення боргу.

Так, відповідно до п. 1.1. договору прощення боргу кредитор підтверджує, а боржник не заперечує, що станом на дату укладення договору, зобов`язання, що виникли у боржника по відношенню до кредитора на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 2018-02-21-000042 від 17.04.2018, укладеного між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_2 , які в свою чергу виникли з кредитного договору № 2506/07-189 від 25.06.2007 та договору поруки № 1107/08 від 17.07.2008 та на підставі яких 08.08.2012 було видано виконавчий лист по справі № 2-8254/11, є не виконаними в повному обсязі.

За змістом п.1.3. договору прощення боргу кредитор прощає, а боржник приймає прощення усієї заборгованості, що виникла в останнього із зобов`язань, вказаних в п.1. даного договору та, зокрема, на підставі виконавчого листа від 08.08.2012 року по справі № 2-8254/11, виданого 08.08.2011 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості.

26.06.2020 головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

П. 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначено, що закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону. Постанова про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, отримується стягувачем за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження в рамках інформаційної взаємодії.

У разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2021, яка набрала законної сили 19.02.2021, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 08.08.2012 на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2012 у справі №2-8254/11 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 2627359,07 грн. та 1820,00 грн. судових витрат.

Судом встановлено, що дії головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.В., що виразилися у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 33938401 від 26.06.2020 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а також не зняття арештів з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є правомірними та такими, що відповідають вимогам закону.

Суд не приймає до уваги посилання представника скаржника на те, що виконавче провадження повинно було бути закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно виконавець повинен був скасувати усі наявні арешти.

На час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2020, обставини на які посилається скаржник, а саме ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2021, якою визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі, постановлена ще не була та набрала законної сили 19.02.2021. За таких обставин, в державного виконавця відсутній обов`язок закінчити виконавче провадження у зв`язку з визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що головний державний виконавець Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь С.В. при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження, діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії суб`єкта оскарження щодо відкриття виконавчого провадження є правомірними.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 , поданої в його інтересах адвокатом Семенюк Ліною Вадимівною на дії державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Будь Сергія Леонідовича та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта