Справа № 716/1546/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2023 року місто Заставна

Заставнівський районий суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Якимик К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Снігур Сергій Васильович до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Служба у справах дітей Заставнівської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про встановлення факту перебування дитини на вихованні та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вихованні батька та визначення місця проживання дитини з батьком, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 їх дитина проживає разом з ним, перебуває на повному його утриманні та вихованні, про що є домовленість з ОСОБА_2 .. Встановлення факту перебування дитини на вихованні батька надасть позивачу можливість оформити отримати пільги пов`язані з цим.

Ухвалою суді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.11.2022 року відкрито провадження у справі з правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

По завершенню підготовчих дій, ухвалою суду від 28.11.2022 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи.

Позивач та його представник адвокат Снігур С.В. до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримали.

Відповідачка до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї докази, письмові пояснення учасників справи, суд приходить до наступного.

За змістом частин 1, 2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб і якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС Заставнівського РУЮ, актовий запис №102 від 08.12.2008 року.

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.02.2021 року, яке набрало законної сили.

Позивач разом з неповнолітньою дитиною проживають по АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідачки відмінне від місця проживання позивача та їх дитини.

Нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 підтвердила, що її неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та перебуває на повному його утриманні.

Позивач просить про встановлення факту виховання ним дитини, що спричинить для нього правові наслідки у вигляді соціальних пільг.

Проте, відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, тощо (ст.150 СК України).

Більш того, ст.157 СК України врегульовано вирішення батьками питання щодо виховання дитини.

Так, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Більш того, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно нотаріально посвідченої заяви, яка не є договором щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, в розумінні ч.4 ст.157 СК України, відповідачка погодилася щоб їх з позивачем неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з батьком та перебувала на його утриманні, що свідчить про те, що деякі домовленості щодо участі у вихованні дитини між сторонами досягнуті.

Таким чином, виходячи з рівності прав обох батьків щодо дитини, обов`язку обох батьків брати участь участі у вихованні дитини, враховуючи існування передбаченого нормами сімейного законодавства порядку вирішення батьками питань щодо виховання дитини шляхом укладення нотаріально посвідченого договору, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування дитини на вихованні слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що вказане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, а також, що це спричинить для позивача правові наслідки у вигляді виникнення особистих чи майнових прав.

Щодо вимоги позивача про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.160, 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Отже за даними нормами сімейного та цивільного законодавства спір між матір`ю та батьком, які проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина вирішується органом опіки та піклування або судом лише щодо дитини, яка не досягла 14 років.

Якщо дитина досягла 14 років вона вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, передбачених законом.

Як зазначалося, неповнолітня дитина ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент розгляду справи в суді досягла чотирнадцяти років.

А отже, вона в силу вищенаведених норм чинного законодавства, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , може вільно обирати собі місце проживання з кимось з батьків.

Як зазначалося, місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 зареєстроване по АДРЕСА_1 з батьком позивачем у справі.

Спір між сторонами з приводу місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній, виходячи із змісту нотаріально посвідченої заяви відповідачки.

З письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що вона проживає з батьком окремо від матері і надалі бажає проживати з батьком.

Таким чином, судом встановлено, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вільно обрала собі місце проживання разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , спір між сторонами з цього приводу відсутній, а отже, вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Заставнівської міської ради про встановлення факту перебування дитини на вихованні, визначення місця проживання дитини слід відмовити в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.157, 160, 161 СК України, ст.ст. 4, 13, 89, 247, 259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Снігур Сергій Васильович до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Служба у справах дітей Заставнівської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про встановлення факту перебування дитини на вихованні та визначення місця проживання дитини,-відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлене 18.01.2023 року.

Суддя О.Є. Вайновська