Провадження № 22-ц/4808/322/23
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Томин О.О., Фединяка В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Бородовського С.О. у м. Івано-Франківську, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 19.09.2018. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

В подальшому, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 19.09.2018 та отримав картку типу: преміальна картка World Elite із кредитним лімітом до 400 000 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Із урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути із відповідача на його користь заборгованість за договором № б/н від 19.09.2018 в розмірі 69340,67 грн (69340,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 69340,67 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також судові витрати (а.с. 1-5, 143).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 (а.с. 181-184).

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки не врахував, що після отримання картки відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався нею, отримував кредитні кошти з власної ініціативи та частково погашав заборгованість, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Будь-яких заперечень щодо умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідач не надав, а тому суд першої інстанції помилково не взяв їх до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення. Крім того, суд першої інстанції в порушення норм статей 76-80 ЦПК України не прийняв в якості доказів надані банком розрахунок заборгованості та виписку по карткових рахунках, які є первинними бухгалтерськими документами про видачу та сплату коштів, а отже, належними та допустимими доказами у даній справі.

Вказує на те, що якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, то повинен надати свій розрахунок, що узгоджується із позицією ВС, викладеною у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 189/2109/18. Ненадання судом першої інстанції власного розрахунку боргу свідчить про ухилення ним від здійснення правосуддя.

Враховуючи викладене, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 193-202).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим з повним та об`єктивним дослідженням обставин, що мають значення для справи, та дотриманням норм матеріального і процесуального права. Просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно з наданою позивачем копією анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 погодився отримувати послуги в АТ КБ «ПриватБанк», при цьому розміри процентної ставки, пені та комісії, штрафу у заяві не визначені, анкета-заява підписана відповідачем, що не оспорюється учасниками справи.

В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, тарифами банку, умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг (а.с. 11-12).

До позовної заяви банком долучено витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, а також умови та правила надання банківських послуг, на яких відсутній підпис сторін договору (а.с. 16-20, 21-64).

Крім того, до позовної заяви позивач долучив інформацію про деякі умови кредитування (іменований позивачем як паспорт споживчого кредиту), в якій визначено, зокрема, ліміт кредиту, строк кредитування, процентна ставка у межах пільгового періоду процентів річних, процентна ставка за межами пільгового періоду процентів річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, штраф за прострочення платежів тощо. Паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 19 вересня 2019 року та у такому зазначено, що інформація, викладена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 04 жовтня 2018 року (а.с. 13-15).

З наданої банком виписки з рахунку позичальника встановлено, що відповідач періодично знімав кредитні кошти, проводив розрахунки за придбані товари та здійснював погашення боргу (а.с. 76-97).

Згідно із наданим позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог розрахунку заборгованості станом на 06 жовтня 2021 року, у відповідача наявна заборгованість перед банком, яка становить 69340,67 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита - 69340,67 грн, у тому числі, за простроченим тілом кредита - 69340,67 грн. При цьому, у наданому позивачем розрахунку зазначено, що відповідачем погашено заборгованості за поточним тілом кредита - 122541,07 грн, погашено заборгованості за простроченим тілом кредита - 115793,24 грн, погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 8117,48 грн, погашено заборгованості за простроченими відсотками - 41172,67 грн (а.с. 144-145).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості перед банком та не спростував пояснення останнього щодо відсутності такої. Крім того, суд зазначив, що таблиця надана позивачем не містить безпосереднього розрахунку заборгованості відповідача та не належить до доказів, що підтверджують спірні обставини справи.

Колегія суддів частково не погоджується із обґрунтуванням судом підстав відмови в позові, однак вважає, що суд правильно відмовив в його задоволенні, при цьому, виходить з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на предмет заявленого банком позову, ключовою обставиною, яка підлягає доказуванню, є підстави виникнення, розмір і складові заборгованості за кредитним договором.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц та від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21.

Звертаючись до суду із даним позовом, банк надав розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків, а тому колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зазначені документи не є належними доказами на підтвердження заборгованості у позичальника.

Водночас, апеляційний суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення із відповідача заборгованості є безпідставними, виходячи з наступного.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, окрім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався також на витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 19 вересня 2018 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту банку не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Колегія суддів також вважає, що до спірних правовідносин неможливо застосувати й правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», а тому кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Посилання в апеляційній скарзі на паспорт споживчого кредиту, як на обґрунтованість позовних вимог, враховуючи, що такий підписано відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, так як в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Ба більше, у паспорті споживчого кредиту, який міститься у матеріалах справи вказано, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 04 жовтня 2018 року (анкета-заява підписана відповідачем 19 вересня 2018 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах банк має право вимагати захисту своїх прав лише шляхом пред`явлення вимоги до відповідача щодо повернення фактичної отриманої останнім суми кредитних коштів. Однак, враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту відсутня, а заборгованість за простроченим тілом кредиту є складовою його повної вартості, однак не є сумою, яку фактично отримав в борг відповідач, така сума не підлягає стягненню із останнього, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 293/599/19-ц.

Зазначене свідчить про безпідставність заявлених банком вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, окрім, як заборгованості за тілом кредиту, яка згідно наданого банком розрахунку заборгованості відсутня, оскільки як встановлено із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач на погашення заборгованості вніс більше коштів, ніж витратив.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, проте частково помилився щодо підстав такої відмови, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції, шляхом зміни його мотивувальної частини.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

О.О. Томин