Провадження № 22-ц/4808/116/23
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Баркова М.В., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря - Мельник О.В.

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія УНІКА»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Пастернак І.А.

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення у порядку суброгації, майнової шкоди

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія УНІКА» (далі -ПрАТ«Страхова компанія УНІКА») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого вказало, що 02.11.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ПАТ «КРЕДОБАНК» укладено договір добровільного страхування на транспорті «КАСКО CORPORATE» №039002/4100/0000035, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renaut Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21.05.2019 року о 11 год. 05 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічній відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «TATA LPT 613» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

При зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Позивачем прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату на користь страхувальника ПАТ КРЕДОБАНК страхового відшкодування в розмірі 193 764,58 грн, що підтверджується страховим актом №00302284 від 15.07.2019 року.

Страхове відшкодування в розмірі 193 764,58грн було сплачено позивачем на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ПВКФ «В.С.К.», що підтверджується платіжним документом №098165 від 16.07.2019 року.

Факт виконання відновлювальних робіт на загальну суму 193764,58 грн підтверджується: актом виконаних робіт ПВКФ «В.С.К.» №17523 від 29.06.2019 року на загальну суму 191221,18 грн; актом виконаних робіт ПВКФ «В.К.С.» №ВСК0018299 від 24.07.2019 року на загальну суму 2543,40 грн.

Позивач вважає, що особою, безпосередньо відповідальною за завдані збитки є відповідач, а до позивача у порядку суброгації переходить право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме у розмірі 193764,58 грн.

Цивільно-правову відповідальність відповідача, як власника (водія) транспортного засобу «TATA LPT 613» номерний знак НОМЕР_3 застраховано ПрАТ «СК «Галицька» на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AO/898873. Умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/898873 встановлено ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну у розмірі 100000,00 грн, франшиза у розмірі 2000, 00 грн. З урахуванням приписів ст.12, 22 Закону України Закону України №1961-IV на ПрАТ «СК «Галицька», як страховика за договором №АО/898873 покладається обов`язок щодо відшкодування позивачу частини збитку у розмірі 98 000,00 грн.

Позивач зазначив, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 95 764,58 грн та має бути відшкодована позивачу безпосередньо відповідачем.

Враховуючи викладене ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь в порядку суброгації майнову шкоду в розмірі 95764,58 грн та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2022 року позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача в порядку суброгації майнову шкоду в розмірі 95 764, 58 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2022 року скасуватита ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції без присутності скаржника винесено судове рішення про задоволення позовних вимог позивача. Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що наданий позивачем страховий акт №00302284 від 15.07.2019 року не підписаний усіма уповноваженими особами страхової компанії, зокрема керівником та відповідним членом правління, а тому немає юридичної сили та не може вважатися документом.

Судом першої інстанції не вжито заходів щодо виконання ухвали від 17.02.2022 року про витребування доказів за заявою відповідача.

Судом першої інстанції не досліджено та не надано правової оцінки наявним у справі письмовим доказам, долучених стороною відповідача, а саме довідки УПП в Івано-Франківській області №938574 від 16.11.2021 року про ДТП щодо подій 21.05.2021 року, листа-відповідь ПВКФ «В.С.К.» від 09.02.2022 року на адвокатський запит №38 від 07.12.2021 року, в якому СТО, де проводився ремонт т/з «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_4 зазначило, що вказаний автомобіль «було прийнято для огляду та подальшого ремонту 27.05.2019 року; автомобіль перебував у ремонті з 13.06.2019 року по 29.06.2019 року, автомобіль був повернутий власник після ремонту 29.06.2019 року».

Звертає увагу суду на те, що якщо вказаний транспортний засіб 29.06.2019 року було відремонтовано на СТО, то яким чином суб`єкт оціночної діяльності лише 05.07.2019 року оглядав пошкоджений автомобіль і ще й зафіксував певні пошкодження, провів розрахунки і оформив звіт №12305 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.07.2019 року.

Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено акт приймання автомобіля для проведення ремонту від 27.05.2019 року, де в графі «пошкодження автомобіля» - СТО ПВКФ «В.С.К.» не зазначено і не встановлено про пошкодження бокових лівих і правих передніх та задніх дверей і не має пошкоджень задніх лівого та правого крила і підкрилок.

Суд першої інстанції не врахував: рахунок на оплату № від 27.05.2019 ПВКФ «В.С.К.» на суму 197 212,74 грн, в т.ч., рахунок на оплату № від 01.07.2019 року ПВКФ «В.К.С.» на суму 2 543,40 грн, в т.ч. ПДВ та Акт виконаних робіт №17523 від 29.06.2019 року ПВКФ «В.С.К.». Дані докази не визнані судом першої інстанції неналежними чи недопустимими доказами, але в оскаржуваному рішенні не є дослідженими, що свідчить про вибіркове правосуддя судом першої інстанції.

Також у суді першої інстанції скаржник звертав увагу на те, що звіт №12305 про визначення вартості матеріального збитку оформлено з недоліками, оцінювачем порушено п.7.4. Методики не обґрунтовано застосування коефіцієнту ринку регіону 1,03, що за наслідком є необґрунтоване збільшення на 12 208,50 грн ринкової ціни; оцінювачем порушено п.4.4(с) та п.5.5 (г) Методики, оскільки у звіті №12305 не зафіксовано і не зазначено обсяг та характер пошкоджень автомобіля, що фактично унеможливлює однозначно визначити вартість конкретних ремонтних операцій з їх відновленн я, в ремонтній калькуляції № 00302284 від 05.07.2019 року оцінювачем зазначено, що вартість запасних частин та/або їх ціна визначені станом на 21.06.2019 рік.

Крім того зазначив, що ДТП мало місце 21.05.2019 року, а візуальний огляд транспортного засобу «Renault Duster» проводився через 45 календарних днів після ДТП, тобто 05.07.2019 року, що впливає як на вартість відновлювального ремонту, так і на вартість оригінальних запасних частин, оскільки вартість останніх напряму залежать від курсу іноземної валюти.

Зазначив, що при оформленні Звіту № 12305 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.07.2019 року оцінювачем не дотримано і порушено «Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затверджену спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року з наступними змінами та доповненнями, що мали місце, однак судом 1-ї інстанції зазначені вище доводи не було спростовано.

Скаржник звертає увагу суду на те, що звіт № 12305 оцінювача від 05.07.2019 року не є ні висновком судової експертизи, ні висновком експерта, а отже не є обов`язковим для суду, оскільки оцінювач не попереджений про кримінальну відповідальність за свій звіт.

Також зазначає, що наявний в матеріалах справи рахунок па оплату № від 27.05.2019 року ПВКФ «В.С.К.» на суму 197 212,74 грн. і рахунок на оплату № від 01.07.19 року ПВКФ «В.С.К.» на суму 2 543, 40 грн, а в загальні сумі складає 199 756,14 грн, але загальна сума Акта виконаних робіт № 17523 від 29.06.2019 року ПВКФ «В.С.К.» складає 191 221, 00 грн дана розбіжність в сумі 8534,96 грн позивачем не спростована, а судом першої інстанції дана обставина не досліджена.

Вказав, що суми рахунки на оплату № від 27.05.2019 року та № від 01.07.2019 року не відповідають сумам у Акті виконаних робіт №17523 від 29.06.22019 року та №17523 від 29.06.2019 року.

Також зазначає про наявність ремонту деяких позицій, з якими скаржник категорично не погоджується, оскільки такі деталі автомобіля не були пошкоджені.

У відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» зазначила, що

всі надані стороною позивача документи складено у відповідності до вимог чинного законодавства, містять всі необхідні реквізити, а твердження відповідача про відсутність юридичної сили документів, про помилковість у їх складанні є виключно власними припущеннями та домислами відповідача.

Огляд зазначеного вище пошкодженого транспортного засобу було проведено за заявою позивача фахівцем автотоварознавцем, суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , а схему місця ДТП, та відповідно і довідку про ДТП було складено працівниками поліції, які не мають належної кваліфікації та не є суб`єктами оціночної діяльності.

Твердження відповідача щодо існування невідповідності між переліком пошкоджень транспортного засобу «Renault Duster» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зазначеним у акті огляду транспортного засобу від 05.07.2019 року, який є додатком та невід`ємною частиною Звіту, переліку пошкоджень, наведених представниками поліції під час складання схеми місця ДТП та у довідці про ДТП, не відповідає дійсності, жодних доказів того, що наведені у зазначеному акті огляду пошкодження внесені безпідставно, відповідачем не надано.

Твердження відповідача про те, що на світлинах, зроблених ним на місці ДТП, по яких видно відсутність значних пошкоджень транспортного засобу «Renault Duster» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не можуть бути використані як підстава для визначення об`єму та характеру спричинених пошкоджень, оскільки вони не дають змогу у повному обсязі виявити пошкодження скриті від візуального огляду, внутрішні, невидимі при зовнішньому огляді.

Факт сплати страхового відшкодування в розмірі 193764,58 грн підтверджується платіжним дорученням №098165 від 16.07.2019 року. Факт виконання відновлювальних робіт на загальну суму 193 764,58 грн підтверджується:актом виконаних робіт ПВКФ «В.С.К.» №17523 від 29.06.2019 року на загальну суму 191 221,18 грн.;актом виконаних робіт ПВКФ «В.С.К.» №ВСК0018299 від 24.07.2019 року на загальну суму 2 543,40 грн.

Цивільно-правову відповідальність відповідача, як власника (водія) транспортного засобу «ТАТА LРТ 613» номерний знак НОМЕР_5 застраховано ПрАТ «СК «Галицька» на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/898873, отже, страховик ПрАТ «СК «Галицька» за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/898873 також є особою, відповідальною за завдані збитки, проте на відміну від особи, яка безпосередньо відповідає за спричинену шкоду, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону N1961-ІV/

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на доводи, зазначені в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином. У відзиві на апеляційну скаргу просить розгляд справи проводити без участі представника позивача.

З врахуванням положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розгляд справи провести за відсутністю представника ПрАТ «Страхова компанія УНІКА.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, яка є відповідальною за завданні збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», якою застрахована цивільно- правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 ,здійснила відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в розмірі 98000,00 грн в межах страхового ліміту за страховим полісом. Не відшкодованою позивачу залишилася сума сума в розмірі 95764, 58 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів, розглядаючи вказану справу, приходить до наступного.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема й страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої зазначеної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що 02.11.2018 року між позивачем та ПАТ «КРЕДОБАНК» укладено договір добровільного страхування на транспорті «КАСКО CORPORATE» №039002/4100/0000035, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renaut Duster», реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Постановою Івано-Франківського міського суду від 19.06.2019 року встановлено, що 21.05.2019 року о 11 год 05 хв в м. Івано-Франківську по вул. Надрічній, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TATA LPT 613» номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Duster» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився перед ним, щоб пропустити авто, яке здійснювало поворот ліворуч, в результаті чого транспортний засіб «Renault Duster» зіткнувся з транспортним засобом «КАМАЗ 5320» реєстраційний номерний знак НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_6 , рухаючись по інерції. При зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1, 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні порушення.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.07.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renaut Duster», реєстраційний номер НОМЕР_6 становить 214 341,98 грн.

Позивачем згідно страхового акта №00302284 від 15.07.2020 здійснено виплату на користь страхувальника ПАТ «КРЕДОБАНК» відшкодування в розмірі 193 764,58 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу «TATA LPT 613» номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Галицька» відповідно до поліса АО000898873.

Умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО000898873 ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну у розмірі 100000, 00 грн, франшиза 2000, 00 грн.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається, позивач здійснив виплату страхової суми на виконання договору добровільного страхування на транспорті від 02.11.2018 року «КАСКО CORPORATE» №039002/4100/0000035 у зв`язку з пошкодженням застрахованого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача.

Згідно з пунктами 9.3, 9.4 договору добровільного страхування розмір страхового відшкодування визначається, виходячи з фактичного розміру збитків, завданих транспортному засобу у результаті страхового випадку, та розрахованого відповідно до умов договору. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, понесеного страхувальником (вигодонабувачем), та розміру страхової суми, зазначеної в договорі. Розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день настання страхового випадку. У разі виплати страхувальнику страхового відшкодування страховик набуває права регресу до винуватців страхового випадку.

Відповідно до пункту 10.2 договору відшкодування збитків проводиться з урахуванням або без урахування експлуатаційного зносу деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу (з урахуванням умов підпункту 1.2.11 договору).

Водночас у підпункті 1.2.11 зазначеного договору сторони врегулювали свої відносини таким чином, що відшкодування збитків здійснюється без врахування зносу деталей, що замінюються при ремонті.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку,завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.07.2019 року складеного ТОВ «ЕАК Фаворит», вартість матеріального збитку без врахування ВТВ складає 214341, 98 грн.

Згідно рахунку на оплату № від 27.05.2018 року вартість ремонту автомобіля «Renault Duster» смкладає 197212, 74 грн. Згідно рахунку № від 01.07.2019 вартість кріплення парктроніка та парктронік складає 2543, 40 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт №17523 від 29.06.2019 року вартість ремонту автомобіля «Renault Duster» складає 191221, 18 грн.

Згідно акту виконаних робіт від 24.07.2019 року по ремонту автомобіля «Renault Duster» проведено ремонтні послуги на 2543, 40 грн.

Позивачем згідно страхового акту №00302284 від 15.07.2019 року, який затверджено директором департаменту, прийнято рішення про страхове відшкодування у сумі 193764, 58 грн.

ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату суми страхового відшкодування у розмірі 193764, 58 грн, що підтверджується платіжним дорученням (т.с.1 а.с.42).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу «TATA LPT 613» номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Галицька» відповідно до поліса АО000898873. Умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО000898873 ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну у розмірі 100000, 00 грн, франшиза 2000, 00 грн.

Враховуючи, що вина відповідача у зіткненні транспортних засобів доведена постановою у справі про адміністративне правопорушення і відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню, та зважаючи на те, що після виплати страховиком страхового відшкодування до останнього перейшло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, апеляційний суд вважає, що завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода має бути відшкодована відповідачем у розмірі 95764, 58 грн, що складає різницю між фактичним розміром шкоди (193764, 58 грн) та страховою виплатою (98 000,00 грн.).

Разом з тим, суд першої інстанції помилково встановив, що ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» відшкодовано позивачу страхове відшкодування у розмірі 980000, 00 грн, однак ця обставина не впливає на правильний висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку суброгації майнової шкоди у розмірі 95764, 58 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про недостовірність звіту №12305 про оцінку визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1,6 статті 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано до суду акт виконаних робіт №17523 від 29.06.2019 року, акт виконаних робіт №ВСК0018299 від 24.07.2019 року, платіжне доручення №098165 від 16 липня 2019 року, звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №12305 від 05 липня 2019 року, страховий акт №00302284.

Отже, позивач надав суду докази щодо розміру завданої майнової шкоди. Колегія суддів зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Відповідач не надав доказів на спростування розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно актів виконаних робіт №17523 від 29 червня 2019 року та акту виконаних робіт № ВСК0018299 від 24 липня 2019 року, клопотання про призначення автотоварозначої експертизи як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не заявляв.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо невідповідності сум у рахунках на оплату № від 27.05.2019 року та № від 01.07.2019 року сумам у акті виконаних робіт №17523 від 29.06.22019 року та №17523 від 29.06.2019 року та розбіжностей у рахунках на оплату та в акті виконаних робіт, оскільки саме в акті виконаних робіт № 17523 від 29 червня 2019 року та в акті виконаних робіт від 24 липня 2019 року виконаних робіт зазначена вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт, що в загальній сумі склала 193764, 58 грн, які були перераховані за проведений ремонт пошкодженого автомобіля на підставі страхового акту№ 300302284. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували зазначені в них види проведених ремонтних робіт та їх вартість.

Не заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що страховий акт №00302284 від 17 липня 2019 року не може бути підставою для обліку і не має юридичної сили, оскільки не підписаний уповноваженими особами страхової компанії, виходячи з наступного. Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Як вбачається із матеріалів справи, страховий акт №00302284 підписаний особою, якою складено акт, погоджено зі страхувальником, містить підпис уповноваженої особи фінансового моніторингу та затверджено директором департаменту страхової компанії. Тобто страховий акт складено відповідно до форми, що встановлений страховиком і на підставі вказаного страхового акту було прийнято рішення про визнання страховим випадком події, яка сталася 21 травня 2019 року за участю застрахованного автомобіля «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_1 та відшкодування страхувальнику матеріального збитку у розмірі 193764, 58 грн.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу, не вживши заходів щодо виконання ухвали суду від 17 лютого 2022 року про витребування доказів. На виконня вказаної ухвали суду не призвело до порушення прав скаржника, оскільки як вбачається із матеріалів справи під час розгляду справи у суді першої інстанції адвокатом відповідача було здійснено адвокатський запит на адресу Приватної виробничо-комерційної фірми В.С.К. про витребування відомостей щодо ремонту автомобіля «Renault Duster» НОМЕР_1 . На адвокатський запит було надано відповідь, яка була долучена судом до матеріалів справи під час розгляду справи у суді першої інстанції. Вказана відповідь містить інформацію на всі питання, які були поставленні адвокатом відповідача в тому числі і на питання, які зазначені в ухвалі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2022 року. Крім того, в заяві від 11 жовтня 2022 року скаржник просив суд розглянути справу без його участі та просив суд при прийнятті рішення звернути увагу на лист відповідь СТО ПВКФ «В.С.К.» від 09 лютого 2022 року.

Зазначення скаржником в апеляційній скарзі проте, що оскаржуване рішення було постановлено судом без присутності відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції скаржник підтвердив, що він був обізнаний про дату, час та місце судового засідання, 11 жовтня 2022 року скаржник та його представник були у суді і скаржником було написано заяву про розгляд справи без його участі, яка наявна в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовую правильний висновок суду про задоволення заявлених вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною четвертою статті 376 ЦПК України встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної части та (або) резолютивної частини.

Як зазначалося вище, суд першої інстанції під час розгляду справи не повно з`ясував обставини, однак це не вплинуло на правильний висновок суду про задоволення позовних вимог позивача, у зв`язку з цим апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2022 року необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки зміна мотивувальної частини оскаржуваного рішення не призвела до іншого результату вирішення справи, то розподіл судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева