Справа № 465/9723/21
пр.№ 2/464/123/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Дзьобан Н.С.

справа № 465/9723/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: розірвання шлюбу

представники учасників справи:

представник позивача - адвокат Олійник А.Р.

Обставини справи

Позивач звернувся до Франківського районного суду м.Львова в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 березня 2019 року, покликаючись на припинення сімейних стосунків.

Франківський районний суд м.Львова ухвалою від 14 грудня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Франківський районний суд м.Львова ухвалою від 29 липня 2022 року позовну заяву передано на розгляд Сихівського районного суду м.Львова за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача (ст.27 ЦПК України).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Позивач користується професійною правничою допомогою адвоката, який скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подавши заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримують, проти заочного рішення не заперечують.

На виконання вимог ст.128 ЦПК України судові повістки багаторазово надсилались відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, поштові відправлення повернулись з відміткою відділення поштового зв`язку "За закінченням терміну зберігання".

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 з покликанням на практику Європейського суду з прав людини у справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) висловлено правову позицію про те, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідача та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін.

Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце такого, причин неявки не повідомив та не подав суду відзив на позовну заяву, клопотань не заявив.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України).

За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням наявності всіх наведених вище умов, дотримуючись прав позивача на доступ до суду та балансу інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

У судове засідання 06 лютого 2023 року сторони не з`явилися, у зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України).

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 березня 2019 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 409 (підтверджується свідоцтвом про шлюб). У шлюбі дітей не мають.

Як унормовано ст.1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України).

Побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі та в подружніх відносинах (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 522/9229/15-ц).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що тривалий час подружні відносини між ними фактично припинені, спільного побуту не ведуть та разом не проживають. Спільне життя припинили через абсолютно різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Уважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає через діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, втрачено почуття взаємності та поваги. Стверджує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, на примирення не погоджується.

Викладене свідчить, що вільної згоди на такий союз як шлюб між сторонами немає, побудова сімейних відносин між сторонами не відбувається на паритетних засадах, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам позивача, а шлюб існує формально. Підстав сумніватися у волевиявленні позивача немає, заяви про залишення позову без розгляду чи відмови від такого не подавав. Відомості, які б спростовували висновок суду чи свідчили про наявність перешкод для задоволення позову, відсутні.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком та в силу вимог сімейного законодавства примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Надання строку для примирення за встановлених обставин є недоцільним. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.

Беручи до уваги установлені обставини справи та вимоги чинного законодавства, шлюб слід розірвати, задоволивши вимоги позивача.

Суд вирішив справу за наявними матеріалами за відсутності відзиву відповідача (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Судові витрати

У порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати зі сплати судового збору, сплачені при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити позов.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 березня 2019 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 409.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 в

Повне судове рішення складено 08 лютого 2023 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО