Справа № 296/5945/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Репіковій З.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги - Житлово-будівельного кооперативу №1,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у липні 2021р. звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_3 відшкодування збитків завданих внаслідок залиття квартири в розмірі 24821,00 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 1500,00 грн.

В обґрунтуванні позову зазначила, що 18.05.2021р. квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є позивач, залило водою з квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище та належить ОСОБА_3 .

Після залиття квартири позивач звернулась до ЖБК №1. Комісією у складі майстрів складено акт від 24.05.2021р. про затоплення квартири АДРЕСА_3 , яким описано загальний перелік пошкоджень та вказано, що залиття виникло з кв. АДРЕСА_2 через халатне відношення до сантехнічного обладнання ОСОБА_3 .

В подальшому позивачка замовила у спеціаліста експертне дослідження завданих збитків, які відповідно до висновку експерта складають 24821,00 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовилась компенсувати завдану шкоду, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову. Зазначивши, що відповідач на момент залиття квартири АДРЕСА_3 була зареєстрована у кв. АДРЕСА_4 , але власником останньої вона не являється, а отже не повинна нести відповідальність за завдану позивачу шкоду.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 26.11.1998р., зареєстрованого в реєстрі за № 3373, є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_5 , на підтвердження чого надано акт №20 від 19.12.2022р., затверджений головним інженером ЖБК № 1 Віцюк М.Ф.

В судовому засіданні представником відповідача надано до матеріалів справи копію ордера №60 серії 05-к від 03.03.1977р., виданого Виконавчим комітетом міської ради депутатів трудящих, яким надано право проживання батьку відповідачки ОСОБА_4 в кв. АДРЕСА_4 та членам його сім`ї: дружині ОСОБА_5 , дочкам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також представником відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтверджено, що після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 постійно проживає у вказаній квариті.

Відповідно до відповіді КП «Житомирського обласного міжміського бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 26.10.2022р. № 262 вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_4 не зареєструвано (а.с. 64).

З акту від 24.05.2021р., складеного комісією в складі: майстра ОСОБА_8 , слюсара-сантехніка ОСОБА_9 , власника кв. 57 ОСОБА_10 , затвердженого Головою правління ЖБК №1 Віцюк В.Ф., вбачається, що 18.05.2021р. відбулось затоплення кв. АДРЕСА_6 . Причиною затоплення є халатне відношення власника кв. АДРЕСА_2 (забула закрити кран). Комісія встановила, що частково затоплені: ванна стеля та стіни; кухня стеля та стіни; житлова кімната стеля, стіни потребують поточного ремонту (а.с. 7).

Відповідно висновку про оцінку майна від 13.06.2021р. вартість відновлюваного ремонту, проведення якого необхідно для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття рідиною і відновлення оздоблювальних покриттів в приміщенні житлової квартири за адресою: АДРЕСА_7 , згідно результатів візуально-інструментального обстеження, станом на момент проведення дослідження становить 24821,00 грн. (а.с. 8-15).

Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Статтею 10 Житлового кодексу України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

При вирішенні спору слід врахувати, що відповідно до вимог статті 177 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані бережно ставитись до санітарно-технічного обладнання. Із змісту даної норми слідує, що особи, які є власниками житла або такі, які проживають у такому, повинні стежити за належним станом сантехприладів.

Згідно з положеннями статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади, пристрої, обладнання, що вийшли із ладу з його вини.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири, наймач, член сім`ї наймача, зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Доказів того, що залиття належної позивачу квартири, відбулося не з вини відповідача, суду не надано.

Встановлено, що між сторонами у справі виникли деліктні правовідносини, пов`язанні із залиттям квартири позивача, внаслідок чого останній було завдано майнової шкоди.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2021р. відбулося залиття квартири ОСОБА_1 , причина затоплення - не закрито кран в квартирі АДРЕСА_4 , що підтверджується актом від 24.05.2021р., затвердженого Головою правління ЖБК 1, та представником відповідача не спростовано, у зв`язку з чим суд вважає встановленою вину відповідача у завданні шкоди позивачу.

ОСОБА_1 надала до позовної заяви звіт про оцінку майна від 13.06.2021р., за результатами якого вартість відновлювального ремонту, що необхідно здійснити з метою усунення наслідків залиття і відновлення пошкоджених через залиття приміщень квартири позивача на день проведення дослідження, складає 24821,00 грн.

За таких обставин, враховуючи наявність факту заподіяння позивачу шкоди, внаслідок залиття її квартири, доказів вини відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками (залиття квартири позивача), суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди позивачу відповідно до висновку про вартість майна від 13.06.2021 у розмірі 24821,00 гривень.

Питання щодо розподілу судових слід вирішити згідно статті 141 ЦПК України та покласти такі на відповідача.

Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265 ЦПК України 3, 15-16, 23, 383, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24821 грн. відшкодування завданих збитків, 1500 грн. витрат за проведення експертизи, 908 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Головуючий суддя В. П. Маслак