Провадження № 2/727/46/23
У Х В А Л А

20 лютого 2023 року м.Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Ярема Л.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про визнання майнових прав, -

ВСТАНОВИВ :

15.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про визнання майнових прав.

17.02.2023 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. У поданій заяві просив забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження корпоративних прав на ТОВ «МС Імперіал Буд» будь-якій іншій особі та зміну керівництва. Також просив накласти заборону розпоряджатися майновими правами на об`єкти інвестування, що розташовані на земельній ділянці (кадастровий номер 731013600:11:005:0008) за адресою АДРЕСА_1 . Подану заяву обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майнових прав на об`єкти інвестування, що у подальшому ускладнить виконання рішення суду в частині визнання майнових прав за ОСОБА_1 .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, за змістом ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, п.3 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №490/7508/20.

Розглядаючи аргументи, наведені в заяві про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просила визнати попередні договори №А_013 від 01.03.2016 року зі змінами викладеними у додатковому договорі №1 від 27 березня 2018 року, укладеного між ТОВ «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу нерухомості удаваними, а фактично дійсними інвестиційними договорами. Також просила визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкти інвестування, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,72 кв.м

Однак, у поданій до суду заяві про забезпечення позову позивач просила, зокрема, забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження корпоративних прав на ТОВ «МС Імперіал Буд» будь-якій іншій особі та зміну керівництва.

Суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не стосується предмету спору у справі та може мати наслідком втручання у господарську діяльність товариства, зокрема щодо здійснення юридичною особою корпоративних прав, що є неприпустимим.

Також позивач просив забезпечити позов шляхом накладення заборони розпоряджатися майновими правами на об`єкти інвестування, що розташовані на земельній ділянці (кадастровий номер 731013600:11:005:0008) за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, позивач у заявлених позовних вимогах просить визнати за нею майнові права на об`єкти інвестування, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,72 кв.м.

Таким чином, спосіб забезпечення позову шляхом накладення заборони розпоряджатися майновими правами на об`єкти інвестування, що розташовані на земельній ділянці (кадастровий номер 731013600:11:005:0008) за адресою АДРЕСА_1 виходить за межі заявлених позовних вимог.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

На даний час, суду не було надано доказів того, що об`єкт розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 731013600:11:005:0008) за адресою АДРЕСА_1 є об`єктом інвестування.

За таких обставин суд вважає, що дані види заходу забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому приходить до висновку, що заява про забезпечення позову необгрунтована та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про визнання майнових прав - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ярема Л.В.