ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

01 березня 2023 року

м. Харків

справа № 621/3165/19

провадження № 22-ц/818/330/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Гармаш К.В.

учасники справи:

заявник : ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються: державний виконавуць Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчук Андрій Іванович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 03 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив: визнати протиправними дії головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука А. І. щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 61208704; визнати незаконною та скасувати постанову про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 28.01.2021, що винесена головним державним виконавцем Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчуком А. І. у виконавчому провадженні № 61208704.

Обгрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16.12.2019 у справі № 621/3165/19 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 29.10.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 04.02.2020 Зміївським районним судом Харківської області видано виконавчий лист.

07.02.2020 державним виконавцем Шевчуком А. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61208704 на виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 29.10.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

28.01.2021 державним виконавцем Шевчуком А. І. у виконавчому провадженні № 61208704 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Вважає, що постанова від 28.01.2021 щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами винесена із порушенням чинного законодавства, отже є протиправною і підлягає скасуванню з наступних підстав.

ОСОБА_1 не має постійного місця роботи за трудовим договором та пенсійних нарахувань. Державний виконавець Шевчук А. І. під час винесення оскаржуваної постанови знав, що ОСОБА_1 не має інших джерел заробітку, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 61208704, а саме: відповіддю № від 28.01.2021 на запит до Пенсійного фонду України № 95250007 від 28.01.2021 про осіб-боржників, які отримують пенсії; відповіддю на запит № 95250019 від 28.01.2021 до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника-фізичної особи; відповіддю № від 28.01.2021 на запит до Пенсійного фонду України № 95250008 від 28.01.2021 про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, але державним виконавцем не було здійснено дій щодо отримання інформації від ОСОБА_1 про інші невідомі йому законні джерела доходів скаржника.

Єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 є отримання оплати за виконані ним роботи за цивільно-правовими договорами.

Так, між ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_6 укладено договір на виконання доставки вантажу від 08.01.2021, за яким ОСОБА_1 зобов`язується виконати роботи з перевезення вантажу, а ФО-П ОСОБА_6 зобов`язується оплатити виконані роботи; договір з виконання доставки вантажу від 18.10.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язується виконати роботи з перевезення вантажу, а ФО-П ОСОБА_6 зобов`язується оплатити виконані роботи.

Крім того, між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено договір підряду від 14.01.2022, за яким ОСОБА_7 доручає, а ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання по виконанню за винагороду робіт (надання послуг), пов`язаних з перевезенням вантажу автотранспортом виконавця.

Наданий вище перелік договорів цивільно-правового характеру не є вичерпним, також частина договорів було укладено в усній формі, що діючим законодавством не заборонено.

У користуванні ОСОБА_1 перебуває автомобіль "ВАЗ 2102", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі усної угоди з власником автомобіля ОСОБА_9 . Отже, відповідно до вищезазначених договорів цивільно-правового характеру, які укладені з ОСОБА_1 , він отримує винагороду за виконання дій, пов`язаних з перевезенням вантажу автомобільним транспортом. Із умов зазначених договорів випливає, що обов`язковою умовою виконання зазначених зобов`язань ОСОБА_1 є наявність у нього водійських прав, транспортного засобу та відсутність обмеження у праві керування транспортними засобами.

Однак, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.01.2021 фактично позбавляє ОСОБА_1 можливості надавати послуги з перевезення вантажу та позбавляє єдиного джерела доходів.

ОСОБА_1 не повідомляв державного виконавця Шевчука А. І. про укладені ним договори цивільно-правового характеру, тому що йому не було відомо про наявність виконавчого провадження № 61208704, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, а державний виконавець з ним не зв`язувався.

Вважає, що оскаржувана постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами негативно впливає на матеріальне становище дітей і виконання рішення суду зі сплати аліментів, оскільки ОСОБА_1 позбавляється єдиного джерела його доходів, у зв`язку з чим не має можливості сплачувати аліменти та забезпечувати своїх дітей.

Так, дохід від перевезень за цивільно-правовими договорами є єдиним джерелом коштів, з яких скаржник має змогу виплачувати аліменти на утримання дітей. Крім того, наразі здійснення перевезень на підставі договорів цивільно-правового характеру є єдиним можливим джерелом доходів скаржника, оскільки інші законні способи отримання доходу (офіційне працевлаштування тощо) не можуть бути використані через крадіжку документів ОСОБА_1 . На підставі викладеного вважав, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.01.2021, винесена державним виконавцем Шевчуком А. І. у виконавчому провадженні № 61208704 є протиправною та незаконною, оскільки не відповідає вимогам ч. 10 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", є такою, що фактично позбавляє єдиного та основного на даний час та на час винесення оскаржуваної постанови джерела існування.

Обмеження права керування транспортними засобами не є основним заходом примусового виконання рішення суду, а має додатковий стимулюючий характер. Однак застосований державним виконавцем захід щодо обмеження права керування транспортним засобом щодо ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 61208704 є надмірним, таким, що не є співрозмірним з метою такого обмеження. У даному випадку обмеження не несе стимулюючий характер, а обмежує основоположні права ОСОБА_1 , такі як право на життя, працю та отримання доходу від законної діяльності.

Таким чином, державний виконавець під час винесення оскаржуваної постанови зобов`язаний був надіслати її ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням. Проте, оскаржувану постанову (як і постанову про відкриття виконавчого провадження) ОСОБА_1 від державного виконавця не отримував, про її винесення повідомлений жодним чином не був. Матеріали виконавчого провадження № 61208704 також не містять доказів направлення державним виконавцем та отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03 листопада 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не був обізнаний, що відкрите виконавче провадження, а також не знав про застосування відносно нього державним виконавцем тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Вказує, що частиною процедури прийняття рішення (винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами) державним виконавцем є обов`язок виконавця направити копію такої постанови рекомендованим поштовим відправленням. Проте, державним виконавцем було порушено порядок прийняття рішення у виконавчому провадженні, який є обов`язковою умовою законності такого рішення та відповідно реалізації прав боржника. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 здійснював оплату аліментів у добровільному порядку за реквізитами, наданими ОСОБА_3 , перераховуючи частину свого доходу, отриманого за цивільно-правовими договорами щодо надання послуг перевезення. Зазначене підтверджується копіями фіскальних чеків, що додавалися до скарги. Вказує, що єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 є отримання оплати за виконані ним роботи згідно з цивільно-правовими договорами, відповідно до яких він зобов`язується виконати роботи з перевезення вантажів автотранспортом. Зазначає, що встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами фактично позбавило ОСОБА_1 можливості надавати послуги з перевезення вантажу, а отже і отримувати дохід від виконання таких робіт, з 28.01.2021 року. Вказує, що у матеріалах справи наявні Інформація з Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, отримані у виконавчу провадженні № 61208704. Ці документи не містять відомостей щодо отримання будь-яких доходів боржником ОСОБА_1 , що підтверджує відсутність у ОСОБА_1 іншого джерела доходу, ніж дохід за цивільно-правовими договорами щодо перевезення вантажів. Вказує, що суд першої інстанції необгрунтовано та упереджено зробив висновок про відсутність у заявника доходів від виконання робіт перевезення вантажів.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби органи державної виконавчої служби дозволяли, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, діяв в межах повноважень та відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 16.12.2019 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 29.10.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На виконання цього рішення видано виконавчий лист (а. с. 23-24, 33, 55).

Як вбачається зі змісту судового рішення, ОСОБА_1 визнав позов та просив розглядати справу за яго відсутністю, про що подав відповідну заяву, що міститься у справі на аркуші 21.

Постановою головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука А. І. від 07.02.2020 відкрито виконавче провадження № 61208704 щодо виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (а. с. 40, 56).

Постановою головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука А. І. від 28.01.2021, у зв`язку з наявністю заборгованості з аліментів станом на 31.12.2020 в сумі 49 875 грн 17 коп., встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 621/3165/19, виданого 04.02.2020 (а. с. 57).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , складеного начальником Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), станом на 31.07.2021 заборгованість складала 74 697 грн 17 коп., відомостей про сплату аліментів боржником розрахунок не містить (а. с. 41).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.08.2021 оголошено розшук боржника ОСОБА_1 (а. с. 45).

В подальшому, постановою головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука А. І. від 02.12.2021 передано виконавчий лист № 621/3165/19, виданий 04.02.2020 Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 29.10.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а. с. 81-84).

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавець перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , складеного начальником Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), станом на 31.12.2020 складала 49 875 грн 17 коп. та станом на 31.07.2021 - 74 697 грн 17 коп., відомостей про сплату аліментів боржником розрахунок не містить (а. с. 41).

Ураховуючи, що заборгованість за аліментами існує тривалий час і має триваючий характер, на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень не погашена, колегія суддів вважає, що у такому випадку державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею другою Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Стосовно доводів апелянта про те, що оскаржувану постанову від державного виконавця не отримував, про її ухвалення повідомлений жодним чином не був, колегія суддів зазначає наступне.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, 04.02.2020 року Зміївським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист № 621/3165/19, в якому адресою проживання скаржника зазначено: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не має підстав вважати, що державний виконавець в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не направляв на адресу боржника, яка зазначена у виконавчому листі копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Своїм правом на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 не скористався. В суді апеляційної інстанції клопотання про витребування таких матеріалів для огляду в судовому засіданні - не заявляв.

Таким чином, твердження скаржника про ненаправлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження є безпідставними.

Боржник не надав пояснень за фактами невиконання рішень та законних вимог виконавця, хоча достовірно знав про свій обов`язок сплачувати аліменти за рішенням суду, не цікавився станом виконання судового рішення та знав, що аліменти, які визначені судом, він не сплачував.

Крім того, ОСОБА_1 змінив своє місце проживання, не повідомивши про це державного виконавця чи стягувача, що спричинило звернення державного виконавця до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, та постановлення судом 06.08.2022 ухвали про оголошення його розшуку.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами фактично позбавило ОСОБА_1 можливості надавати послуги з перевезення вантажу, а отже і отримувати дохід від виконання таких робіт з 28.01.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так з наданих заявником копій договорів на виконання доставки товару від 08.01.2021, 18.10.2021, договору підряду від 14.01.2022, за якими ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажу, вбачається, що вони мали строки дії до травня 2021 року та березня 2022 року. Договір підряду від 14.01.2022 року укладений вже після ухвалення оскаржуваної постанови державного виконавця від 28.01.2021 року.

Інформація з Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, отримана у виконавчому провадженні № 61208704 не містить відомостей щодо отримання будь-яких доходів боржником ОСОБА_1 , в тому числі за трудовими та цивільно-правовими договорами, станом на 28.01.2021 (а. с. 58, 59), отже не містить відомостей, що виключають можливість вжиття державним виконавцем тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Із свідоцтва про реєстрацію автомобіля "ВАЗ-2102", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 (а. с. 62, 63) не вбачається відомостей про використання саме цього транспортного засобу заявником в якості джерела доходу. Також, відсутні відомості про цей транспортний засіб і в згаданих вище договорах на виконання доставки товару.

ОСОБА_1 є працездатною особою, має можливість працевлаштуватися та належним чином виконувати обов`язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей.

Оскільки оскаржувана постанова державного виконавця винесена згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», направлена на забезпечення прав третьої особи - дитини, жодним чином не позбавляють боржника права на працю, то доводи апеляційної скарги щодо порушення оскаржуваною постановою його прав є неспроможними.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скаржником не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, передбачених частиною 10 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", які б унеможливлювали застосування до нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суд першої інстанції дав належну оцінку фіскальним чекам на суму 2800 грн. та вірно зазначив, що сплата боржником цієї суми не спростовує відомостей щодо існування відповідної заборгованості з аліментів на час вжиття державним виконавцем тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, то підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 03 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 02.03.2023 року.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова