Провадження № 2/625/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2023 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Скляренка М.О.,

за участі секретаря судового засідання Талавирі С.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 , діючого від імені та в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про усунення особи від права на спадкування,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду із відповідним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд усунути відповідачку від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав її ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який такої допомоги потребував.

Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 21 липня 2022 року відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

21 липня 2022 року відповідачці направлено копію вищевказаної ухвали, а також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, проте відповідачкою ОСОБА_1 копії вищевказаних документів, направлених судом за зареєстрованим її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , так і не отримані, оскільки вона відсутня за місцем проживання, що підтверджується довідкою Укрпошти від 26 серпня 2022 року.

18 серпня 2022 року сторони в судове засідання не з`явилися. За клопотанням представника позивача, що зареєстроване в канцелярії суду за вх.№ЕЛ928/0154/22 від 15 серпня 2022 року підготовче судове засідання відкладено на 08 вересня 2022 року.

08 вересня 2022 року відповідачка в судове засідання не з`явилася в зв`язку з чим, підготовче судове засідання відкладене з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

20 вересня 2022 року відповідачка також у судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. Відомості про вручення відповідачці повідомлення про дату, час і місце судового засідання у суду відсутні.

В подальшому, відповідною ухвалою, постановленою судом 20 вересня 2022 року, строк проведення підготовчого провадження у цивільній справі продовжено.

В підготовчому судовому засіданні відповідачкою ОСОБА_1 заявлено відвід головуючому у справі судді Скляренку М.О. з тих підстав, що останній перебуває у дружніх стосунках із рідним братом позивача та і з самим позивачем, оскільки рідний син та племінник позивача є похресником (хрещеником) судді, що в свою чергу, у відповідачки викликає сумніви воб`єктивності та неупередженості судді.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Степаненко О.Г. у підготовчому судовому засіданні наполягли на задоволенні заявленого відводу.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Перепилиця О.В. у підготовчому судовому засіданні не заперечував з приводу існування повідомлених головуючим у справі обставин, а тому й не мав заперечень проти задоволення заявленого відповідачкою відводу.

Суд, розглянувши заяву відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Скляренка М.О., врахувавши думку представників сторін, які не заперечували проти задоволення заявленого відводу, а також взявши до уваги об`єктивне існування обставин, викладених у заяві про відвід, дійшов наступного.

Так, за правилами, визначеними ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу, зокрема, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Пуллар проти Сполученого Королівства, Білуха проти України, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Ферантелі та Сантанжело проти Італії Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Де Куббер проти Бельгії, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Кастілло Альгар проти Іспанії Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіра до незалежності судової влади буде підірвано.

Крім того, статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22 лютого 2013 року, передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

В пункті 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006 року «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість. Іншими словами, як вже й зазначалося вище, - «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Оцінюючи доводи відповідачки ОСОБА_1 , викладені у її заяві про відвід, суд зазначає, що ці доводи як окремо, так і в сукупності, самі по собі не є такими, що свідчать про необ`єктивність та упередженість судді Скляренка М.О., проте існування викладених у відповідній заяві обставин дійсно може викликати сумніви у цьому як у сторін та їх представників, так і у сторонніх спостерігачів. Ба більше того, відповідачкою ОСОБА_1 викладені у відповідній заяві про відвід судді обставини вже сприймаються як такі, що можуть певною мірою впливати на здатність судді прийняти незалежне, об`єктивне та справедливе рішення у справі.

З огляду на вказане вище, взявши до уваги те, що розгляд цивільної справи по суті не розпочатий, з метою забезпечення права сторін на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та створення умов, за яких відпадуть будь-які сумніви у неупередженості та безсторонності судді під час розгляду справи та недопущення будь-яких сумнівів в ухваленому за результатами розгляду справи рішенні суду, а також задля усунення побоювань відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Степаненко О.Г. щодо неупередженості та об`єктивності головуючого судді, суд вважає за доцільне задовольнити заявлений відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу, а тому, з огляду на задоволення заявленого відводу судді, справа має бути переданою до канцелярії суду для визначення іншого судді для її розгляду.

Керуючись ст. ст. 36, 41, 197,198, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Скляренка М.О. у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 , діючого від імені та в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про усунення особи від права на спадкування задовольнити.

Матеріали цивільної справи № 615/250/22 (провадження № 2/625/5/23) за позовом представника позивача ОСОБА_2 , діючого від імені та в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про усунення особи від права на спадкування передати до канцелярії суду для визначення у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України, іншого судді для розгляду справи.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Скляренко