Єдиний унікальний номер 725/6888/22
Номер провадження 2/725/906/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила визнати незаконними дії відповідача щодо блокування руху коштів та списання 4392,52 грн. по картковому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , зобов`язати відповідача відновити становище до правопорушення шляхом повернення 4392,52 грн.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.12.2022 року задоволено клопотання представника відповідача про перехід із спрощеного до загального провадження та вирішено розглядати даний спір за правилами загального позовного провадження і замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Так, в ході підготовчого судового засідання від представника третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вважає, що даний спір слід розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що позивач вважає неправомірними дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП №59253011 в частині списання 4392,52 грн по рахунку в AT КБ «ПриватБанк» IBAN № НОМЕР_1 .

Суд, частково дослідивши письмові докази по справі, вважає, що клопотання представника третьої особи задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Частиною першою ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначаючи юрисдикцію спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач звернулась до суду з позовом з метою захисту своїх прав як споживача послуг АТ КБ «ПриватБанк», вважаючи, що відповідач при виконанні постанови державного виконавця про арешт коштів боржника повинен був визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться та повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку, зокрема про те, що на вказаний рахунок надходить виключно пенсія на яку заборонено звернення стягнення в умовах воєнного стану, та відповідно повернути постанову без виконання, що в свою чергу було б підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів, натоміть банк таких дій не вчинив, тим самим на думку позивача порушив її права як споживача.

Відповідно до підпунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється зокрема на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Тобто публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Тобто суд повинен з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Такий правовий висновок закріплений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19).

В даному випадку позивач оскаржує дії АТ КБ «ПриватБанк», а не державного виконавця та визначає Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) як третю особу, не заявляючи до нього позовних вимог, а тому спірні правовідносини не є публічно-правовими відносинами, оскільки не є пов`язаними з реалізацією публічної влади.

Зазначений спір є спором про право, а не спором між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, тому цей спір належить до цивільної юрисдикції, оскільки за змістом та характером спору, що є вирішальним під час віднесення справи до цивільної чи адміністративної юрисдикції, правовідносини між сторонами є цивільно-правовими та виникли з приводу захисту прав споживачів.

За таких обставин, даний спір не може характеризуватись як адміністративний, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому відповідне клопотання представника третьої особи задоволенню не підлягає.

Окрім того, від представника позивача до суду надійшла позовна заява в новій редакції.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Таким чином, нову редакцію позовної заяви слід прийняти до розгляду, у зв`язку із чим відкласти підготовче судове засідання.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 189-200, 258, 259, 260, 268, 353, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника третьої особи про закриття провадження у справі - відмовити.

Прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про захист прав споживача в новій редакції.

Підготовче судове засідання відкласти на 11 год. 30 хв. 27 лютого 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна