Ухвала

06 березня 2023 року

м. Київ

справа № 201/4546/19

провадження № 61-2970ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Фонду державного майна України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позовом Фонду державного майна України, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», товариство з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко Ірина Анатоліївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і витребування з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Фонд державного майна України та ОСОБА_1 звернулися до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт» (далі - ТОВ «КП-Комфорт»), товариство з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт» (далі - ТОВ «ДП Комфорт»), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко І. А. (далі - приватний нотаріус ДМНО Зайченко І. А.),

в якому просили суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового приміщення № 1112 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «КП-Комфорт», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І. А. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29593768 від 13 травня 2016 року);

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Фонду державного майна України житлове приміщення

№ 1112 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки з ОСОБА_2 від 27 листопада 2018 року, а остання придбала це майно на підставі спірного договору купівлі-продажу від 10 травня

2016 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового приміщення № 1112 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 травня 2016 року між ТОВ «КП-Комфорт»

і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО

Зайченко І. А., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29593768 від 13 травня 2016 року.

Витребувано на користь держави в особі Фонду державного майна України

з володіння ОСОБА_3 житлове приміщення № 1112 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки від 27 листопада

2018 року, укладеному між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Петренко К. В., реєстровий номер 1901, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44560367 від 12 грудня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Фонду державного майна України судові витрати по сплаті судового збору з кожного окремо по 2 305,20 грн, а всього в сумі 4 610,40 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ТОВ «КП-Комфорт», ТОВ «ДП Комфорт», приватний нотаріус ДМНО Зайченко І. А., про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «КП-Комфорт» задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня

2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову Фонду державного майна України до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ТОВ «КП-Комфорт», ТОВ «ДП Комфорт», приватний нотаріус ДМНО Зайченко І. А., про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і витребування з чужого незаконного володіння відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ТОВ «КП-Комфорт», ТОВ «ДП Комфорт», приватний нотаріус ДМНО Зайченко І. А., про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і витребування з чужого незаконного володіння відмовлено.

Стягнуто з Фонду державного майна України і ОСОБА_1 на користь ТОВ «КП-Комфорт» судовий збір у розмірі 3 458,25 грн з кожного.

02 березня 2023 року Фонд державного майна України засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року (надійшла до суду 03 березня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга Фонду державного майна України не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування пункту 7 частини першої статті 268 ЦК України.

Проте існує численна судова практика щодо правової позиції Верховного Суду щодо застосування пункту 7 частини першої статті 268 ЦК України, у подібних правовідносинах.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 9 222,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у встановленому розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотки від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Фонд державного майна України звернувся до суду з позовом у 2019 році та заявляв одну позовну вимогу майнового характеру, а саме: витребування житлового приміщення із чужого незаконного володіння, та одну позовну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921,00 грн; а максимальний розмір судового збору для юридичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру - 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 672 350,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимоги майнового характеру (відсутнє визначення вартості житлового приміщення), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка нерухомого майна або інші належні докази).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фонду державного майна України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць