РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/3371/22

Провадження № 22-ц/4815/334/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Каленської Олександри Павлівни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2022 року в складі судді Ковальова І. М., ухвалене у м. Рівне об 11 годині 51 хвилині, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2000 року по 10 березня 2005 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 . 10 березня 2005 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання дочки з позивачкою. Рішенням Рівненського міського суду від 04 листопада 2002 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі частки всіх видів його заробітку щомісячно. Рішенням Рівненського міського суду від 25 лютого 2009 року позбавлено відповідача батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 . Рішенням Рівненського міського суду від 25 червня 2020 року змінено спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітня. На даний час дочка ОСОБА_3 є повнолітньою, навчається на денній формі навчання за освітньою програмою «міжнародна економіка» у Київському національному університеті ім.Т.Шевченка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку сама позивачка надати дочці не може. Відповідач є працездатною особою, працює, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 . Із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання у Київському національному університеті ім.Т.Шевченка, в розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення нею 23-х років.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2022 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 02 березня 2022 року і до закінчення дочкою навчання, але не більше, як до досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992,40 грн. та зараховано до спеціального фонду державного бюджету України.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком батьків утримувати дітей, які продовжують навчання, на період цього навчання до досягнення ними 23-річного віку при умові матеріальної можливості надавати таку допомогу та обґрунтовано тими обставинами справи, підтвердженими належними і достовірними доказами, які вказують, що відповідач має постійне місце роботи і стабільний дохід, що дозволяє йому утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. При частковому задоволенні позовних вимог судом враховано, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_2 - адвокат Каленська Олександра Павлівна оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на відсутність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з огляду на те, що обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дітей залежить від їх матеріальної можливості таку допомогу надавати і не є абсолютним. Вказує, що її довіритель має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку в силу їх віку він зобов`язаний утримувати і на яку сплачує аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно. Звертає увагу, що позивач не довела належними доказами факту несення витрат на дочку, що продовжує навчання. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 , виданого 08 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис за №194.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 19 квітня 2005 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 2005 року квітня місяця 19 числа зроблено запис за №282. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянки - ОСОБА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 лютого 2009 року у справі №2-1025/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав позов задоволено: ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Рівне, актовий запис про народження №194 від 29 січня 2004 року відділу РАЦС Рівненського міського управління юстиції.

Дочка сторін є повнолітньою особою та не досяг 23-річного віку.

ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу ОС «Бакалавр» денної форми навчання освітньої програми «міжнародна економіка» економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Початок навчання 1 вересня 2021 року. Закінчує навчання 30 червня 2025 року. Наведене підтверджується копією довідки від 20 грудня 2021 року №0110/805 за підписом декана економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зібраними у справі доказами встановлено, що дочка сторін на час постановлення рішення досягла 18-річного віку, навчається у вищому учбовому закладі, потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, а також у зв`язку з проїздом до місця навчання і назад, придбанням необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості.

Що стосується такого обов`язкового складника для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, як можливість у батьків надавати матеріальну допомогу, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує пенсію по інвалідності, яка є його офіційним доходом. Разом з тим, відповідачем не долучено довідки про розмір пенсії, яку він отримує, і яка б дала можливість визначити розмір його доходу.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 08.011.2007 року, у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дочка ОСОБА_5 (а.с. 66). Стороною апелянта зазначено, що за домовленістю з матір`ю своєї дочки ОСОБА_5 , він сплачує на утримання останньої по 2500,00 грн. щомісячно та має обов`язок із несення додаткових витрат, однак теж не надано жодних підтверджуючих ці обставини документів.

Покликання апеляційної скарги на те, що соціальна допомога є єдиним видом доходу відповідача, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки наявність пенсійного посвідчення свідчить виключно про отримання відповідачем соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю, однак не є підтвердженням усіх його доходів. Суд враховує при цьому, що ІІІ група інвалідності встановлюється особам, які здатні працювати в полегшених умовах, тобто особа, якій встановлена ІІІ група інвалідності є працездатною.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом безспірно встановлено, що витрати на навчання дочки сторін ОСОБА_3 мають місце, та за твердженнями позивачки їх несе виключно вона. Матеріали справи містять копію розпорядження Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 29.01.2021 року № 07 щодо вартості проживання а також копії квитанцій про сплату позивачкою та її дочкою коштів за проживання останньої в гуртожитку (а.с. 28, 29).

Викладені в апеляційній скарзі посилання сторони відповідача на те, що визначений судом розмір аліментів є необґрунтованим, апеляційним судом оцінюються критично. Нормами закону, що регулює стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, встановлений обов`язок батьків надавати таку допомогу своїй повнолітній дитині, однак цей обов`язок не є безумовним, як це має місце при аліментних зобов`язаннях щодо неповнолітньої дитини, а обмежений обставинами можливості батьків надавати матеріальну допомогу. Такі обставини матеріальної можливості утримувати повнолітню дитину, що навчається, враховані місцевим судом при визначенні розміру аліментів і частковому задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи встановлені обставини в сукупності із нормами закону, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до переконання про наявність необхідної сукупності фактів, які дають право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання: досягнення дочкою сторін віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження дочкою сторін навчання у вищому навчальному закладі - Національному національному університеті імені Тараса Шевченка IV (четвертого) рівня акредитації (стаціонар); потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі, оскільки вона неправцевлаштована та не має постійного самостійного доходу; наявність у батьків, в тому числі і відповідача, можливості надавати таку допомогу, оскільки він є особою працездатного віку, а встановлена йому ІІІ група інвалідності не передбачає непрацездатності, з огляду на що він не позбавлений можливості працевлаштуватися таким чином, щоб мати змогу надавати матеріальне утримання своїй повнолітній дочці ОСОБА_3 , що продовжує навчання.

Доказів, які б спростовували наведене, апелянтом не надано.

Посилання апелянта на наявність у її довірителя на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 не можуть слугувати підставою для скасування рішення та були враховані місцевим судом при частковому задоволенні позову.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд враховує, що встановлені судом обставини справи дають підстави для висновку про те, що стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 2000,00 гривень на місяць відповідає принципу розумності і справедливості, не порушує прав платника та одержувача аліментів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Каленської Олександри Павлівни залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 березня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.