Справа № 758/6619/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 січня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: державний реєстратор Маловиськівської міської ради Кіровоградської області Сойченко Сергій Валентинович, про зняття арешту з майна, -

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемано» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: державний реєстратор Маловиськівської міської ради Кіровоградської області Сойченко Сергій Валентинович (надалі за текстом - третя особа), про зняття арешту з майна.

В обґрунтування вимог у позовній заяві зазначено, що позивач є власником земельної ділянки, площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (надалі за текстом - земельна ділянка) та садового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 1173 кв.м., реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 00 (надалі за текстом - садовий будинок). Дане нерухоме майно 18.04.2019 було передано позивачу в якості внеску його учасником ОСОБА_2 до статутного капіталу на підставі відповідного акту приймання-передачі майна.

Як стало відомо позивачу, на садовий будинок та земельну ділянку було накладено арешт Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2017 про забезпечення позову по справі №404/2474/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу, а 24.04.2019 третьою особою було зареєстровано обтяження майна, запис про обтяження № 31331390.

Позивач не є стороною по справі №404/2474/17 та вважає, що безпідставне обтяження майна, перешкоджає, йому як власнику, у реалізації права власності, зокрема права володіння, користування та розпорядження власністю, а відтак, підлягає скасуванню. Запис про дане обтяження підлягає виключенню із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про заборону відчуження.

Ухвалою суду від 11.07.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

19.08.2019 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків. Ухвалою суду від 20.08.2019 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав, правом на участь в судових засіданнях не скористався, відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником земельної ділянки, площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , ділянка номер НОМЕР_1 та садового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 1173 кв.м., реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 00, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності (а.с. 30-31).

Земельна ділянка та садовий будинок були передані позивачу в якості внеску його учасником ОСОБА_2 до статутного капіталу на підставі відповідного акту приймання-передачі майна від 18.04.2019 (а.с. 42).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2017 про забезпечення позову по справі № 404/2474/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу накладено арешт на земельну ділянку та садовий будинок.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 24.04.2019 третьою особою було зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна щодо садового будинку на підставі Ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2017 по справі № 404/2474/17, номер рішення 46631531, номер запису про обтяження 31331390, особа, в інтересах якої встановлено обтяження - ОСОБА_1 (а.с. 22-25).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 317, 319 ЦК України).

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

П. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Порядок зняття арешту визначений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

У ч. 1 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 3502/5 від 12.12.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року N 1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення про скасування рішення державного реєстратора, що -обрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Судом встановлено, що майно, на яке накладено арешт згідно Ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2017 про забезпечення позову по справі № 404/2474/17, належить позивачу на праві власності, при цьому, позивач не є стороною в справі № 404/2474/17.

Крім того, у справі № 404/2474/17 ухвалено рішення, яке набрало законної сили 11.12.2017.

У зв`язку із накладенням арешту позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо майна, яке належить йому на праві власності. Тобто, обтяження майна позивача, яке належить йому на праві власності, перешкоджає позивачеві, як власнику, у реалізації права власності, зокрема права володіння, користування та розпорядження власністю

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для продовження обтяження майна позивача., а відтак, дане обтяження у вигляді арешту підлягає скасуванню, а запис про дане обтяження виключенню із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про заборону відчуження.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 842 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: державний реєстратор Маловиськівської міської ради Кіровоградської області Сойченко Сергій Валентинович, про зняття арешту з майна - задовольнити;

Зняти арешт з нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, та садового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що був накладений на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2017 по справі № 404/2474/17;

Скасувати рішення державного реєстратора Сойченка Сергія Валентиновича (Маловиськівська міська рада, Кіровоградська область) № 46631531 від 24.04.2019; та виключити запис про дане обтяження № 31331390 з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про заборону відчуження, внесений рішенням державного реєстратора Сойченка Сергія Валентиновича (Маловиськівська міська рада, Кіровоградська область) № 46631531 від 24.04.2019;

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемано» (місцезнаходження: 04128, м. Київ, вул. Синьоозерна, 2, буд. 24, );

відповідач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 )

третя особа - Державний реєстратор Сойченко Сергій Валентинович, Маловиськівська міська рада, Кіровоградська область (адреса: 26200, Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, м. Мала Виска, вул, Спортивна, буд. 6);

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК