Постанова

Іменем України

18 січня 2023 року

м. Київ

справа № 686/11864/20

провадження № 61-3037св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

третя особа- приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Галина Григорівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року в складі судді Мазурок О. В., постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року, в складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В., у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Галина Григорівна, про скасування державної реєстрації права власності та поновлення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г., про скасування державної реєстрації права власності та поновлення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 20 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 укладено два договори про надання споживчого кредиту № 00 (далі - кредитний договір 1) та № 0 (далі - кредитний договір 2).

За кредитним договором 1 позичальник отримала кредит у сумі 9 171,00 дол. США, а за кредитним договором 2 позичальник отримала кредит у сумі 174 700,00 дол. США. Отримані кошти та проценти за користування кредитними коштами позичальник зобов`язалася повернути не пізніше 20 серпня 2028 року.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_6 за вказаними кредитними договорами 20 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г., відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира).

Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки у Державному реєстрі іпотек зареєстровано обтяження іпотекою за реєстраційним номером 5513018 від 20 серпня 2007 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 5512810 від 20 серпня 2007 року.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання з повернення кредитних коштів банк звернувся до суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2009 року в справі № 2-2689/09 стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 20 серпня 2007 року № 0 та судові витрати, а всього в сумі 1 026 040,28 грн. Рішення суду набрало законної сили 26 травня 2009 року.

Заочним рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2009 року у справі № 2-2688/09 стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 20 серпня 2007 року № 0 та судові витрати, а всього - 76 048,62 грн. Рішення суду набрало законної сили 04 липня 2009 року.

Однак вказані судові рішення не були виконані, заборгованість за кредитними договорами не погашена.

29 серпня 2016 року банк направив запит до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. про надання інформації щодо зняття заборон відчуження заставного майна. На цей запит нотаріус надала відповідь, відповідно до якої повідомила про здійснення нею 25 травня 2012 року вилучення записів про обтяження на спірну квартиру на підставі листа банку від 25 травня 2012 року за № 30-32-229 «Про зняття заборони», із зазначенням підстави вилучення - примусова реалізація квартири. Крім того, зазначала, що вилучення записів нею було здійснено на підставі листа-заяви, підписаного від імені заступника начальника відділу примусового стягнення Подільського управління зі стягнення боргів ДСБ АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_7., що діяв на підставі довіреності від 11 січня 2012 року № 136.

Із змісту заяви від 25 травня 2012 року вбачалося, що АТ «УкрСиббанк» просить зняти заборону відчуження нерухомого у зв`язку із нібито примусовою реалізацією квартири та припиненням дії договору іпотеки від 20 серпня 2007 року.

Однак, позивач вказував, що такі дії є незаконними, оскільки нотаріусу не було надано письмових документів, визначених Законом України «Про нотаріат», які б давали підстави для вилучення записів, договір іпотеки від 20 серпня 2007 року не припинив свою дію, є чинним, а основне зобов`язання залишається невиконаним.

Крім того, позивач зазначав, що довіреністю від 11 січня 2012 року № 136, на підставі якої діяв ОСОБА_7 , не надано повноважень на вчинення дій щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці АТ «УкрСиббанк».

Протиправне вилучення відомостей про державну реєстрацію обтяження спірного майна, що є предметом іпотеки, призвело до укладення низки правочинів, які в силу статті 12 Закону України «Про іпотеку» є нікчемними.

Крім того, після вилучення записів про обтяження майна іпотекою та заборону відчуження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено наступні відомості:

- запис про право власності № 11519480 на спірну квартиру за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л. В.;

- запис про право власності № 11521964 на спірну квартиру за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 08 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І. В.;

- запис про право власності № 26828730 на спірну квартиру за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г.;

- запис про право власності № 28195066 на спірну квартиру за ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 02 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г.

Позивач зазначав, що він як іпотекодержатель не надавав згоди на відчуження спірної квартири та на укладення договорів, які стали підставою для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за особами, які таких прав не набували.

Крім того, вказував, що рішення судів про стягнення заборгованості залишаються не виконаними, проведені реєстраційні дії щодо предмета іпотеки (спірної квартири) внаслідок неправомірних дій відповідачів позбавляють позивача можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в межах виконавчого провадження з примусового виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Посилаючись на зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд:

- скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 , яка проведена на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л. В. Дата та час державної реєстрації - 08 жовтня 2015 року, підстава внесення запису про право власності № 11519480 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 25130939 від 08 жовтня 2015 року;

- скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 , яка проведена на підставі договору дарування від 08 жовтня 2015 року, серія та номер № 2907, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І. В.Дата та час державної реєстрації - 08 жовтня 2015 року, підстава внесення запису про право власності № 11521964 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25135899 від 08 жовтня 2015 року;

- скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 , яка проведена на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. Дата та час державної реєстрації - 27 червня 2018 року, підстава внесення запису про право власності № 26828730 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41829824 від 27 червня 2018 року;

- скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5 , яка проведена на підставі договору дарування від 02 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. Дата та час державної реєстрації - 02 жовтня 2018 року, підстава внесення запису про право власності № 28195066 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43304950 від 02 жовтня 2018 року з одночасним відновленням державної реєстрації (визнання підтвердження) права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 ;

- визнати (поновити) державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, реєстраційний номер обтяження 5513018, а саме - спірної квартири, яке виникло на підставі договору іпотеки від 20 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. за реєстровим № 5158, тип обтяження - іпотека, іпотекодержатель - АТ «УкрСиббанк», іпотекодавець та майновий поручитель - ОСОБА_1 , боржник за основним зобов`язанням - ОСОБА_6 , розмір основного зобов`язання - 174 700,00 дол. США;

- визнати (поновити) державну реєстрацію обтяження нерухомого майна забороною на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5512810, а саме - спірної квартири, яке виникло на підставі договору іпотеки від 20 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. за реєстровим № 5158, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, власник - ОСОБА_1 , заявник - АТ «УкрСиббанк».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Стягнено з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_5 25 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, на час укладення договорів купівлі-продажу та дарування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існував запис про припинення іпотеки, причому вказаний запис здійснено нотаріусом на підставі заяви представника АТ «УкрСиббанк» про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна, а тому підстави для скасування державної реєстрації права власності та поновлення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна відсутні. Крім того, суд виходив з того, що законодавством, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено обов`язок нотаріуса зняти заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення договору іпотеки. Однак існування спірного запису в реєстрі про припинення іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права доводити обставини дійсності такої іпотеки в суді.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року змінено в мотивувальній частині та в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнено з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_5 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, проте помилився щодо мотивів такої відмови. Апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що позивач обрав неефективний та неналежний спосіб захисту порушеного права.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходив з того, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн є неспівмірним та не відповідає їхній дійсності та необхідності. Тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу мають складати 10 000,00 грн, з яких 5 000,00 грн - за підготовку відзиву на позовну заяву та 5 000,00 грн - за представництво інтересів відповідача в судових засіданнях.

Додатковою постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_9 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнено з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_5 5 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Стягуючи з АТ «УкрСиббанк» витрати, понесені ОСОБА_5 на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн, апеляційний суд виходив з того, що саме такий розмір є співмірним та відповідає дійсності та необхідності.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

28 березня 2022 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року і додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права (статті 17 Закону України «Про іпотеку») та порушення норм процесуального права, суди не дослідили належним чином докази, подані сторонами у цій справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також суди не врахували висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 травня 2018 року в справі № 910/73/17, від 16 травня 2019 року в справі № 922/2250/16, від 29 травня 2019 року в справі № 910/4989/18, від 02 червня 2021 року в справі № 715/1984/19, від 30 вересня 2020 року в справі № 912/2037/19, від 30 червня 2021 року в справі № 125/274/18, а також у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року в справі № 6-1685цс16 (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо регулювання правовідносин іпотеки в контексті: розмежування юридичної та процедурної підстави припинення обтяжень, співвідношення між собою юридичної та процедурної підстави для державної реєстрації припинення обтяжень, оцінки вчинених дій на предмет їх законності за наявності процедурної підстави, але за відсутності законодавчої підстави.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди, встановивши факт наявності невиконаного зобов`язання за кредитними договорами, не встановили законодавчих підстав відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» для припинення іпотеки.

Встановлення факту дотримання процедури зняття обтяжень на підставі листа про припинення обтяжень від імені ОСОБА_7 , але за відсутності законодавчої підстави для припинення іпотеки, дає підстави для висновку що іпотека не припинена, а процедурна підстава для державної реєстрації припинення (вилучення записів) не призводить до припинення іпотеки.

Також позивач зазначає, що записи про припинення обтяжень (державна реєстрація припинення записів про заборону відчуження майна та запису про іпотеки) внесені безпідставно: за відсутності законодавчої підстави; при реалізації процедурної підстави має місце невідповідність відомостей (відомостей про посаду ОСОБА_7 за листом та довіреністю).

Крім того, заявник не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про обрання позивачем неналежного способу захисту. Зазначає, що посилання суду на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/2416/17 є помилковим, оскільки фактично-доказова база, матеріально-правове регулювання правовідносин у справі № 922/2416/17 та у справі № 686/11864/20 є різними, що свідчить про неподібність правовідносин. Крім того, вимога про визнання права іпотекодержателя є синонімічною до вимоги позивача про визнання (поновлення) державної реєстрації обтяження майна іпотекою та забороною, оскільки державна реєстрація і є визнанням та підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав. Також суд апеляційної інстанції не зазначив, яким є належний та ефективний спосіб захисту в такому випадку.

Також зазначає, що оскільки оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, то і додаткова постанова Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року також підлягає скасуванню, оскільки не може існувати окремо від судових рішень, якими вирішено спір по суті.

Доводи інших учасників справи

У червні 2022 року ОСОБА_5 надіслала на адресу Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій забезпечили повний і всебічний розгляд справи й ухвалили законні та обґрунтовані судові рішення, а доводи скарги висновків суду не спростовують. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення залишити без змін.

У липні 2022 року представник приватного нотаріуса Твердохліб Г. Г. - Мілашевський М. Г. надіслав на адресу Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

У липні 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 20 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту № 00, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 9 171,00 дол. США, а позичальник зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 серпня 2028 року та проценти за його користування в розмірі 11,3 % річних.

Також 20 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами банк надав позичальнику кредит у сумі 174 700,00 дол. США, а позичальник зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 серпня 2028 року та проценти за його користування в розмірі 10,5 % річних.

20 серпня 2007 року на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_6 за кредитними договорами № 00 та № 0 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. та зареєстрований у реєстрі за № 5158, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку спірну квартиру.

Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки 20 серпня 2007 року у Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження іпотекою за реєстраційним номером 5513018 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 5512810.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2009 року в справі № 2-2689/09 стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 20 серпня 2007 року за № 0 в розмірі 1 026 040,28 грн. Рішення суду набрало законної сили 26 травня 2009 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2009 року в справі № 2-2688/09 стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 20 серпня 2007 року за № 0 в розмірі 76 048,62 грн. Рішення суду набрало законної сили 04 липня 2009 року.

Вказані судові рішення набрали законної сили та були звернені стягувачем до примусового виконання, однак не виконані і перебувають на виконанні Хмельницького міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

11 січня 2012 року приватним нотаріусом Павліченко Г. В. було посвідчено доручення, за яким АТ «УкрСиббанк» уповноважило громадянина ОСОБА_7 як працівника банку представляти інтереси банку.

Відповідно до пункту 4 цієї довіреності ОСОБА_7 як провідному юрисконсульту відділу супроводження виконавчих процедур та аутсорсінгу зі стягнення боргів Департамента зі стягнення боргів АТ «УкрСиббанк» надано повноваження представляти інтереси АТ «УкрСиббанк» в органах нотаріату з питань врахування вимог та прав АТ «УкрСиббанк» як кредитора, відносно спадкодавців, спадкоємців під час відкриття та оформлення спадщини, з питань оформлення спадщини, з питань вчинення виконавчих написів, для чого він був наділений правом подавати до органів нотаріату претензії кредиторів та інші документи, надання яких необхідно для реалізації повноважень, наданих цим пунктом, із правом підписання вказаних документів (пункт 4.1); подавати до органів нотаріату заяви про вчинення виконавчих написів щодо звернення стягнення на майно або грошові кошти боржників АТ «УкрСиббанк» (без права підписання) (пункт 4.2).

Відповідно до пунктів 5, 6 довіреності ОСОБА_7. надано повноваження здійснювати всі необхідні дії, пов`язані із реалізацією заставленого майна, що передбачені законами України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та «Про іпотеку»; представляти інтереси АТ «УкрСиббанк» в будь-яких інших державних підприємствах, органах, установах (прокуратура, відділи внутрішніх справ МВС України, органах державної реєстрації прав та ін.) з питань, що пов`язані з реалізацією банком своїх прав кредитора у його відносинах із боржниками за кредитними договорами та іншими угодами, для чого надає йому право підписувати та подавати у вказані органи будь-які заяви, клопотання, запити, звернення, надання яких не заборонено діючим законодавством.

25 травня 2012 року заступник начальника відділу примусового стягнення АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_7 направив приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. повідомлення «Про зняття заборони», в якому вказав, що АТ «УкрСиббанк» просить зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме - з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , у зв`язку із примусовою реалізацією квартири та припиненням дії договору іпотеки від 20 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. за реєстраційним номером № 5158. На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_7 надав нотаріусу вищевказану довіреність від 11 січня 2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г. В., зареєстровану в реєстрі за № 136.

25 травня 2012 року на підставі цього повідомлення приватний нотаріус Твердохліб Г. Г. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вилучила запис про заборону відчуження іпотечного майна та з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна.

У цей же день 25 травня 2012 року приватний нотаріус Твердохліб Г. Г. направила за юридичною адресою банку (м. Харків, проспект Московський, 60) повідомлення про зняття заборони відчужень.

25 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири.

У подальшому, 08 жовтня 2015 року, спірна квартира була подарована ОСОБА_3 , яка в свою чергу 27 червня 2018 року продала ОСОБА_4 , який у свою чергу 02 жовтня 2018 року подарував ОСОБА_5 , яка на цей час є власником спірної квартири.

Відповідно до пункту 4 договору дарування від 02 жовтня 2018 року відсутність обтяжень нерухомого майна підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданими приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. 02 жовтня 2018 року №№ 139907289, 139907028, 139906301, 139905969, 139905202.

29 серпня 2016 року банк направив запит приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г. про надання інформації щодо зняття заборон відчуження заставного майна, зазначеного в договорі іпотеки від 20 серпня 2007 року.

02 вересня 2016 року банком отримано лист-відповідь від приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції у незмінній частині та постанова апеляційного суду відповідають вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частини шоста та сьома статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема, в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 зроблено висновок, що:

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

- запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають;

- у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішення суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя;

- у справі з належною вимогою (зокрема, про визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки.

При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «УкрСиббанк» посилався на те, що спірна квартира була предметом іпотеки за договором від 20 серпня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 . У подальшому вказана квартира була почергово відчужена на користь громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Позивач, вважаючи, що оскільки обтяження спірної квартири, що була предметом іпотеки, було вилучено безпідставно, договір іпотеки від 20 серпня 2007 року не припинив свою дію, а основне зобов`язання залишається невиконаним, то правочини щодо відчуження спірної квартири в силу статті 12 Закону України «Про іпотеку» є нікчемними. Тому позивач просив суд скасувати державну реєстрацію права власності за вказаними особами на спірну квартиру та визнати (поновити) державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою на спірну квартиру.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що підставою для скасування записів про обтяження спірного майна іпотекою став лист-повідомлення від 25 травня 2012 року «Про зняття заборони», поданий від імені АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_7. приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г., відповідно до якого уповноважена особа банку просила зняти заборону відчуження спірного нерухомого майна, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , у зв`язку із примусовою реалізацією квартири та припиненням дії договору іпотеки від 20 серпня 2007 року.

У подальшому вказана квартира була почергово відчужена на користь громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

АТ «УкрСиббанк» не вчиняло в подальшому жодних дій для відновлення записів про обтяження речового права за договором іпотеки від 20 серпня 2007 року, поновлення державної реєстрації обтяження речового права за договором іпотеки від 20 серпня 2007 року не відбулося.

Разом із тим, у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання законної сили рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. При цьому запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

Виходячи з обставин справи, що переглядається, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та виходить із того, що його право іпотекодержателя порушене, належним способом захисту є звернення до суду з позовом про визнання права іпотекодержателя.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна та внесення відповідного запису до Державного реєстру іпотек, іпотекодержатель відповідно до положень статті 23 Закону України «Про іпотеку» набуває право пред`являти вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки до особи, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки та яка набула статусу іпотекодавця.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Аналогічний висновок міститься у пунктах 7.22, 9.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року в справі № 369/247/20 (провадження № 61-8229св22), від 08 червня 2022 року в справі № 501/528/18 (провадження № 61-12888св21), від 21 вересня 2022 року в справі № 753/18628/19 (провадження № 61-3423св22).

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків про застосування положень статей 17, 23 Закону України «Про іпотеку», викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/73/17 (провадження № 12-67гс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 922/2250/16, від 29 травня 2019 року у справі № 910/4989/18, від 02 червня 2021 року в справі № 715/1984/19, від 23 червня 2020 року в справі № 922/2589/19, від 30 вересня 2020 року в справі № 912/2037/19, від 30 червня 2021 року в справі № 125/274/18, та у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16 щодо підстав припинення іпотеки та доведення чинності іпотеки та щодо способу захисту порушеного права, оскільки такі висновки зроблені за різних фактичних обставин.

Водночас оскаржуване рішення апеляційного суду відповідає актуальній (на час постановлення цього рішення) правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) щодо належного способу захисту права іпотекодержателя, коли у відповідному Державному реєстрі немає відомостей про таке обтяження і якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та виходить з того, що його право іпотекодержателя порушене.

Доводи касаційної скарги про те, що лист-повідомлення від 25 травня 2012 року «Про зняття заборони», поданий від імені АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_7. приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г., не може бути підставою для зняття обтяжень зі спірного майна, а тому внесенння записів про припинення обтяжень є безпідставним та за відсутності законодавчої підстави, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги з огляду на таке.

Дії працівника банку у спірних правовідносинах є діями самого банку як організації, тому вилучення нотаріусом з реєстру відомостей про обтяження спірної квартири іпотекою відбулося підставно та правомірно. В матеріалах справи немає відомостей про притягнення працівника банку до відповідальності за дії щодо складання та подання приватному нотаріусу повідомлення вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон.

Ураховуючи, що оскільки дія уповноваженого працівника створює правові наслідки для організації, від імені якої він діє, то поведінка позивача є непослідовною, не відповідає попереднім діям банку. При цьому, недобросовісність (а так само й недбалість) працівника одного учасника цивільних відносин (організації) не повинна покладати негативні наслідки на інших учасників відносин, недобросовісність яких не доведена.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» (щодо відсутності підстав для припинення іпотеки) та статей 9, 12 Закону України «Про іпотеку» (щодо нікчемності подальших правочинів) у їх системному зв`язку, оскільки такі доводи є необґрунтованими та спростовуються висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року в справі № 369/247/20 (провадження № 61-8229св22), від 08 червня 2022 року в справі № 501/528/18 (провадження № 61-12888св21), від 21 вересня 2022 року в справі № 753/18628/19 (провадження № 61-3423св22).

Таким чином, змінюючи рішення місцевого суду в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції у незміненій частині та постанови суду апеляційної інстанції.

Також відсутні підстави для скасування додаткової постанови апеляційного суду про стягнення з позивача на користь ОСОБА_5 витрат на правову допомогу.

Доводів про неправомірність стягнення судом витрат на правову допомогу касаційна скарга не містить.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року в незмінній частині, постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді: І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. В. Пророк