МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 478/3/23
Провадження № 22-ц/812/463/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Сябренко І.П. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2023 року ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 січня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 8343433 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 5 Договору кредиту визначено, що цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Відповідно до п.2 Договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 6000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики.

Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,60 % в день, а також те, що відповідно до п.2 Договору розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% в день.

Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https//mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.

Відповідно до п.8.4 Правил якщо під час дії особливих умов виконання Договору, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності (у тому числі право сплати процентів акційних), позичальник порушить взяті на себе договірні зобов`язання, такі особливі умови виконання Договору втрачають силу, що означає, що нараховані згідно умов Договору проценти підлягають сплаті позичальником в повному об`ємі за весь період дії Договору згідно умов Договору і незалежно від пропонованих особливих умов Програми лояльності

Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд по справі № 524/5556/19, що відображено в постанові від 12.01.2021 року та у постанові від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 6000 грн строком до 20 лютого 2020 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути їх разом з іншими платежами згідно з умовами цього Договору.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав.

10 липня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 10072020, відповідно до п. 2.1 якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.

Пунктом 4.1. Договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку №3 до цього Договору.

15 жовтня 2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 107, відповідно до якого, право вимоги за Договором позики № 8343433 від 20 січня 2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Проаналізувавши положення ст. 1054, абз. 1 ч. 1ст. 1049, ст. 1048, ст.625 ЦК України, позивач зазначає, що у зв`язку із не виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Договором позики № 8343433 від 20.01.2020 року, станом на 15.10.2020 року (дата відступлення права вимоги) заборгованість становить 11880,00 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом - 6000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 2880,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3000,00 грн. Також вважає, що позивач, вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3% річних - 782,91 грн; заборгованість за інфляційними витратами - 2922,48 грн.

Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 27 грудня 2022 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати становить - 16998,53 грн.

Також зазначає, що Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час, Постановою КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на територіях України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (зі змінами) установлено з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 Р- № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

На підставі викладеного ТОВ «Профіт Капітал» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 16998,53 грн, суму сплаченого судового збору 2481 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

01 лютого 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулось із заявою про зменшення позовних вимог, оскільки по тексту позовної заяви ТОВ «ФК «Профіт Капітал» визначив ціну позову в розмірі 16998,53 грн, тоді як відповідно до арифметичних підрахунків ціна позову становить -15585,39 грн.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №8343433 від 20 січня 2020 року 15585 грн 39 коп., що складається із: заборгованості за основним боргом - 6000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами 2880 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3000 грн; заборгованості за 3% річних 782 грн 91 коп.; заборгованості за інфляційними втратами 2922 грн 48 коп., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2481 грн.

В задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Приймаючи рішення у справі, суд виходив з того, що 20 січня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений Договір позики №8343433 (а.с.6, зворот), що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.12).

Згідно з п.1. Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Пунктом 2. вказаного Договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 19.02.2020 року. За користування кредитом позичальник сплачує позикодавцю 1,60% на день. Тип процентної ставки фіксований. Розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% у день.

З довідки виданої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС», за вих.№08/11-2021-6 від 08.11.2021 року, вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС», відповідно до умов Договору №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Товариством та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», 20.01.2020 року було здійснено успішно переказ в сумі 6000 грн на ім`я ОСОБА_1 , договір №8343433 від 20.01.2020 року, номер платежу 57564 (а.с.7).

10 липня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» було укладено Договір факторингу №10072020, а 15 жовтня 2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги №107, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором позики №8343433 від 20 січня 2020 року.

Заборгованість відповідача за кредитним договором №8343433 від 20 січня 2020 року станом на 27 грудня 2022 року становить 15585 грн 39 коп., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 6000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами 2880 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3000 грн; заборгованості за 3% річних 782 грн 91 коп.; заборгованості за інфляційними втратами 2922 грн 48 коп.

Проаналізувавши положення ст. ст. 11,15, 16, 202, 205, 207, 525, 526, 610, 611, 612, 625, 626, 629,639, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит», ст.1 Закону України «Споживче кредитування», ст.3 ч.1 п.5, ч.ч.3-7ст.11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, а також те, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором №8343433 від 20 січня 2020 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до суду з позовом про стягнення заборгованості не зверталося та відступило своє право вимоги до відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

При поданні відзиву на позов відповідачкою ОСОБА_1 заявлено про застосування спеціальних строків позовної давності щодо стягнення відсотків, 3% річних та інфляційних втрат.

Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» пред`явило позов до суду 05.01.2023 року. Інфляційні втрати та 3% річних було нараховано на суму заборгованості 11880 грн., яка утворилась станом на 15.10.2020 року.

Період нарахування позивачем відсотків за користування кредитом з 20.01.2020 року по 15.10.2020 року, інфляційних втрат та 3% річних з 15.10.2020 року по 27.12.2022 року, тобто в межах трьох років, які передували подачі позову. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосовування строків позовної давності до спірних правовідносин та вважав, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом, інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми боргу, нараховані у межах строку позовної давності за три роки до звернення банку до суду з позовом.

Також суд дійшов висновку, що відповідачка в порушення умов кредитного договору не виконала зобов`язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 15585 грн 39 коп., так вона порушила вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк.

За таких обставин, суд вважав, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором №8343433 від 20 січня 2020 року, у розмірі 15585 грн 39 коп., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 6000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами 2880 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3000 грн; заборгованості за 3% річних 782 грн 91 коп.; заборгованості за інфляційними втратами 2922 грн 48 коп.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн, суд виходив з того, що на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до позовної заяви додано Договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року (копія) (а.с.23-26) та додаткову угоду №4 до Договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, від 01.11.2022 року (копія) (а.с.27); акт №15 прийому - передачі реєстру боржників за договором від 28.09.2022 року та додаткової угоди від 01.11.2022 року (копія) (а.с.28); наказ (розпорядження) №ПД000000002 від 13.08.2021 року (копія) (а.с.29), та платіжне доручення №10079 від 15.12.2022 року (копія) (а.с.30).

Відповідно до п.п.1.1. Договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору.

Додатковою угодою №4 до Договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, від 01.11.2022 року сторони дійшли взаємної згоди доповнити п.3.1. Договору підпунктом 3.1.3. та виклали його в наступній редакції: «3.1.3. за Договором про надання правової допомоги, що полягає у вчиненні Об`єднанням дій, передбачених п.1.1.1. цього Договору за реєстром згідно Акту №15 від 01.11.2022 року приймання-передачі реєстру боржників, Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду, зокрема у розмірі 5000 грн, за проведення консультації з клієнтом та підготовки проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви, згідно реєстру боржників». Усі інші умови Договору, які не зазнали змін даною Угодою, залишаються без змін.

За умовами п.п.3.3.3., 3.3.5. Договору клієнт не пізніше 3 робочих днів від дати отримання документів згідно п.3.2.2. цього Договору має підписати їх, завірити печаткою та один екземпляр кожного документу направити Об`єднанню або надіслати Об`єднанню письмову мотивовану відмову від писання Акту. Підписаний Сторонами Акт прийому-передачі надання правової допомоги є підставою для проведення розрахунків за надану правову допомогу. Винагорода виплачується у національній грошовій одиниці України шляхом безготівкового перерахування Клієнтом на поточний рахунок Об`єднання, вказаний в Договорі, протягом семи банківських днів від дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі наданої правової допомоги та на підставі наданого Об`єднанням рахунку.

Таким чином належним доказом розміру витрат на оплату правничої допомоги згідно з умовами відповідного Договору є Акт прийому-передачі надання правової допомоги, підписаний Сторонами (Об`єднанням та клієнтом), завірений печаткою Сторін, яким узгоджено обсяг наданих послуг та розмір винагороди адвоката.

В порушення вимог ст.137 ЦПК України, представником позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» не надано такого Акту, а розрахунковий документ (платіжне доручення №10079 від 15.12.2022 року) не свідчить про оплату винагороди адвокату саме за складання та підготовку документів щодо боржниці ОСОБА_1 , а тому вимога про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 5000 грн, не підлягає задоволенню.

Не погодившись із вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що позивач не згоден з зазначеним висновком суду та посилається на те, що відповідно до п. 1.1 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 29.09.2021 року, Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору.

Сторони в п.п. 3.1.3 Договору визначили, що клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду, зокрема, у розмірі 5000,00 грн за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовки проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників.

На виконання умов визначених розділом 3 Договору складено акт №3 приймання-передачі наданої правової допомоги, відповідно до якого, вказується розмір та обсяг наданої правової допомоги із зазначенням вартості.

Відповідно до Акту, вартість наданих послуг із правової допомоги складає 60000,00 грн, в який відповідно включено правову допомогу щодо позичальника ОСОБА_1 за Договором позики № 8343433 в розмірі 5000,00 грн, що була сплачена ТОВ «ФК «Профіт Капітал» Об`єднанню в повному обсязі, та підтверджується платіжним дорученням.

Представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» при подачі позовної заяви надав копію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року; копію акту №15 прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором; копію акту прийому-передачі наданої правової допомоги; копію наказу (розпорядження) №ПД000000002 від 13.08.2021 року; копію платіжного доручення № 10079 від 15.12.2022 року. Таким чином ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надав всі підтверджуючі документи для відшкодування витрат про правову допомогу передбачені чинним законодавством та сталою судовою практикою.

У Постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2021 р. по справі № 755/164 зазначено, що вирішуючи питання щодо дослідження виписки по кредитному договору від 07 квітня 2003 року як доказу, який не подавався до суду першої інстанції, апеляційний суд врахував виключне значення такого доказу для правильного вирішення справи та те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог, фактично не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав та не роз`яснив їм їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Отже, процесуальний обов`язок суду це належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку додаток до позовної заяви №11 - копію акту прийому-передачі наданої правової допомоги;), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у разі відсутності відповідного додатку - залишити позовну заяву без руху.

Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просить скасувати рішення суду від 08 лютого 2023 року у частині вирішення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та постановити нове, яким стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що з витратами на правову професійну допомого позивача в розмірі 5000,00 грн не погоджується категорично та вважає, що ці витрати є занадто завищеними, недоведеними та необґрунтованими, адже, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також зазначає, що в питанні надання доказів заслуговує уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта та їх вартість, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат, вартість таких витрат або послуг, понесені витрати клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Тобто стороні, яка намагається стягнути витрата на професійну правничу допомогу, слід якомога детальніше описати надані послуги та надати суду максимально можливий обсяг доказів, що реально підтверджує заявлений розмір витрат на допомогу.

Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід також враховувати, шо особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерія розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі стати 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтовани.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм прав викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що «склад та розмір витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Проте в порушення вимог ст. 137 ЦПК України представником позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» не надано Акту приймання передачі наданої правової допомоги, а розрахунковий документ (платіжне доручення №10079 від 15.12.2022 року) не свідчить про оплату винагороди адвокату саме за складання та підготовку документів щодо відповідачки, а тому вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 5000 грн, не може підлягати задоволенню.

Крім того, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулися до суду після спливу спеціального строку позовної давності щодо стягнення відсотків, процентів, 3% річних, проценту за прострочення позики, пені, інфляції, комісії та штрафів яка складає 1 (один) рік за договором позики № 8343433 від 20.01.2020 року.

Позивачем пропущено строки позовної давності, так як відповідно до Закону № 533-ІХ за прострочення по виконанню зобов`язань за споживчими кредитами у період з 1 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, а також відповідно до дії Закону "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID- 19" № 691-ІХ, який Верховна Рада ухвалила 16 червня 2020 року.

Таким чином позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення, про що, відповідачкою ОСОБА_1 , було повідомлено ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» листом від 05.05.2020р.

Також посилається на не врахування судом Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Закону України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від15 березня 2022 року та вважає, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Крім того вважає, що одночасне стягнення відсотків, процентів, штрафу або пені є незаконним, оскільки положеннями ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

На підставі вищевикладеного, просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги в частині вимог про стягнення правової допомоги у розмірі 5000 грн, а також скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення по справі яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами у розмірі 2880 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику у розмірі 3000 грн та заборгованості за інфляційними втратами у розмірі 2922 грн 48 коп. - відмовити повністю.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідачка ОСОБА_1 просила розглядати справу у її відсутність.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №8343433 від 20 січня 2020 року, у розмірі 15585 грн 39 коп., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 6000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами 2880 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3000 грн; заборгованості за 3% річних 782 грн 91 коп.; заборгованості за інфляційними втратами 2922 грн 48 коп. апелянтом не оскаржується.

Не оскаржено воно в установленому законом порядку та в установлені законом строки шляхом подачі апеляційної скарги і відповідачкою. Зазначення доводів не згоди з рішенням суду в цій частині в відзиві на апеляційну скаргу позивача, не є належним оскарженням рішення суду.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Тому рішення суду в частині задоволених позовних вимог апеляційним судом не переглядається взагалі.

Що стосується вирішення судом питання про стягнення витрат на правничу допомогу, то на думку колегії суддів, у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 зазначеної норми права встановлено, що представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно змісту позовної заяви, позивач зазначив в ній, що орієнтовна сума судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач планує понести до закінчення розгляду справи, складає 5000 грн.

При цьому, позивач посилався на те, що між ним та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» укладено договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 29.09.2021 року, відповідно до п.п. 1.1. якого Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору. В п.п. 3.1.3 Договору сторони визначили, що Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду, зокрема у розмірі 5000,00 грн, за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовки проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників. Також позивач посилався на те, що на виконання умов визначених розділом 3 Договору складено акт №3 приймання-передачі наданої правової допомоги (далі - Акт), відповідно до котрого, вказується розмір та обсяг наданої правової допомоги із зазначенням вартості. Відповідно до Акту, вартість наданих послуг із правової допомоги складає 60000,00 грн., в котрий відповідно включено правову допомогу до позичальника ОСОБА_1 за Договором позики № 8343433 в розмірі 5000,00 грн., що була сплачена ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» Об`єднанню з повному обсязі, та підтверджується платіжним дорученням. Резолютивна частина позовної заяви містить вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000грн., а в додатках серед переліку доказів, які надаються до суду міститься також копія акту прийому-передачі наданої правової допомоги (п.11).

Ухвалою суду від 18 січня 2023р. дана позовна заява прийнята судом до розгляду, по справі було відкрито провадження та її розгляд призначено на 08 лютого 2023р. При цьому акту про відсутність будь-яких доданих до позовної заяви доказів, зокрема, акту прийому-передачі наданої правової допомоги, працівниками суду складено не було.

07 лютого 2023р. від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка, зокрема, посилалася на те, що вона категорично не погоджується з розміром витрат на правничу допомогу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, довіреність), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, детальний опис вчинених дій (наданих послуг). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

08 лютого 2023р. розгляд справи здійснювався судом без участі учасників процесу.

Аналіз зазначених обставин свідчить про своєчасність звернення позивача до суду з заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та надання ним доказів на підтвердження своїх вимог в цій частині. Саме через це суд першої інстанції і вирішував дане питання під час ухвалення судового рішення.

Згідно з положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Наведені вище обставини свідчать також про те, що відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції фактично було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у зв`язку з неспівмірністю витрат на професійну правничу допомогу через їх завищення.

Приймаючи остаточне рішення у справі, колегія суддів, вважає необхідним зауважити також наступне.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ст. 1 даного Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту зазначений Закон визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Слід зауважити, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми права слідує, що гонорар може встановлюватися у формі як фіксованого розміру, так і погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Отже, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом слід зазначити, що за положенням частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, частина третя статті 137 ЦПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022р. у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що частина третя статті 126 ГПК України (ст. 137 ЦПК України) конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Не передбачено ст. 137 ЦПК України і те, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було надано суду копію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021р., укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», відповідно до п.п. 1.1. якого Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору.

В п.п.1.1.1 вказаного договору зазначено, що юридичними діями по стягненню заборгованості, які вчиняє Об`єднання за цим Договором є комплекс дій, спрямованих на стягнення проблемної заборгованості, які адвокатське об`єднання зобов`язується виконати, зокрема, представництво інтересів клієнта у всіх судових органах, в тому числі, але не виключно: проведення юридичного та фінансового аналізу Боржника; складання, підписання та відправлення Боржникам претензій щодо сплати Заборгованості; складання, підписання та подання до суду позовних заяв щодо стягнення Заборгованості з Боржників; складання, підписання та подання апеляційних та/або касаційних скарг; участь в судових засіданнях судів усіх юрисдикцій та інстанцій, незалежно від форм судочинства; збирання та подання необхідних для розгляду справи в суді доказів в строки (терміни), встановлені чинним законодавством України, судом загальної юрисдикції; надання письмових та усних пояснень, клопотань, заперечень необхідних для належного захисту прав та інтересів клієнта в ході судового розгляду справи; вчинення будь-яких інших дій необхідних для винесення судом рішення на користь Клієнта; отримання копій рішень судів, виконавчих документів: пред`явлення виконавчих документів до виконання відповідного відділу державної виконавчої служби приватним виконавцям; представництво прав та інтересів клієнта а органах державної виконавчої служби України/приватних_ в вході проведення виконавчого провадження; тощо. Перелік Боржників, щодо яких доручається вчинення дій стосовно стягнення заборгованості, сума заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього Договору, зазначаються в Реєстрі (п.1.2 договору).

В п.п. 3.1.3 Договору (з урахуванням положень Додаткової угоди №4 від 01 листопада 2022р.) сторони визначили, що Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду, зокрема у розмірі 5000,00 грн, за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовки проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників.

За умовами п.п.3.3.1 - 3.3.5. Договору щомісячно, не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, клієнт надає об`єднанню звіт про результати погашення заборгованості боржників, що надійшли на рахунки клієнта згідно з формою, викладеною в додатку №3 до цього договору, На підставі отриманого звіту про результати погашеної заборгованості боржників об`єднання протягом 3 робочих днів надає клієнту підписані та завірені печаткою 2 екземпляри акта прийому-передачі наданої правової допомоги. Клієнт не пізніше 3 робочих днів від дати отримання документів згідно п.3.2.2. цього Договору має підписати їх, завірити печаткою та один екземпляр кожного документу направити Об`єднанню або надіслати Об`єднанню письмову мотивовану відмову від писання Акту. Підписаний Сторонами Акт прийому-передачі надання правової допомоги є підставою для проведення розрахунків за надану правову допомогу. У разі не підписання та/або ненадання відмови від підписання акту прийому-передачі наданої правової допомоги протягом 3 робочих днів з дати отримання їх клієнтом, такий акт вважається погодженим та підписаним сторонами. Винагорода виплачується у національній грошовій одиниці України шляхом безготівкового перерахування Клієнтом на поточний рахунок Об`єднання, вказаний в Договорі, протягом семи банківських днів від дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі наданої правової допомоги та на підставі наданого Об`єднанням рахунку.

Наданий суду акт прийому-передачі реєстру боржників №15 від 01 листопада 2022р. містить 12 боржників, серед яких також зазначено ОСОБА_1 .

Отже в тексті договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021р. зазначено конкретний склад дій, який адвокатське об`єднання повинно виконати, умови, за яких настає у клієнта обов`язок оплати наданих послуг, а також фіксована сума гонорару за здійснення правничої допомоги.

В наданому апеляційному суду акті № 3 прийому-передачі наданої правової допомоги від 06 грудня 2022р., на який позивач посилався як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, зазначено, що об`єднанням підготовлено та подано до суду позовні заяви відповідно до реєстру боржників, згідно переліку, зокрема, щодо ОСОБА_1 : здійснено консультації, вивчено документи, підготовлено проект позовної заяви. Тобто даний акт тільки підтверджує та деталізує об`єм наданої правової допомоги, визначеної договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021р.

Також в даному акті зазначено, що загальна сума винагороди згідно з врахуванням положень Розділу №3 договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021р., що належать до сплати за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовлення проекту позовної заяви для направлення до суду 12-ти позовних заяв складає 60000грн.(по 5000грн. щодо кожного з боржників). Клієнт та Об`єднання не мають претензій одне до одного щодо виконання своїх обов`язків згідно з договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021р. (п.3,4 акту).

Отже зазначеними доказами визначено загальний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, який позивач поніс у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, щодо відповідачки у сумі 5000,00грн.

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги наданих адвокатським об`єднанням колегією суддів враховується пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною.

З наданого позивачем акту № 3 прийому-передачі наданої правової допомоги від 06 грудня 2022р. та п.п. 3.1.3 Договору (з урахуванням положень Додаткової угоди №4 від 01 листопада 2022р.) вбачається, що із зазначених в них видів процесуальних документів, адвокатським об`єднанням були виготовлені та знаходяться в матеріалах справи позовна заява та додані до неї копії доказів згідно додатків на 35 аркушах. Також в матеріалах справи знаходиться заява про зменшення позовних вимог на 1 аркуші.

Колегія суддів враховує, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту та визначає конкретний вид документів, які необхідно скласти та подати до суду для захисту інтересів свого клієнта.

Слід зазначити, що п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Із матеріалів справи убачається, що дії, зазначені в акті № 3 прийому-передачі наданої правової допомоги від 06 грудня 2022р. відповідають умовам договору про надання правової допомоги та пов`язані з даною справою.

В той же час колегія суддів прийшла до висновку, що доводи відповідачки щодо зменшення вартості виконаних адвокатським об`єднанням робіт, викладені як в відзиві на позов, так і в відзиві на апеляційну скаргу, в яких зазначено про не співмірність витрат на правничу допомогу, а також про те, що ці витрати є значно завищеними та не відповідають складності справи, частково заслуговують на увагу.

Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, критерію значимості справи для позивача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшити розмір витрат, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, з 5000грн. до 3000грн., враховуючи, що не всі види правничої допомоги, зазначені в договорі про надання правової допомоги фактично виконувалися адвокатським об`єднання щодо відповідачки, а зазначений в договорі та акті №3 розрахунок наданих послуг є завищеним із зазначених вище міркувань.

Суд зазначеним обставинам належної правової оцінки не надав та помилково вважав достатньою підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі не надання позивачем акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 06 грудня 2022р.

Щодо висновків суду про необхідність відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу через те, що наданий позивачем розрахунковий документ (платіжне доручення №10079 від 15.12.2022 року) не свідчить про оплату винагороди адвокату саме за складання та підготовку документів щодо боржниці ОСОБА_1 , слід зазначити, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатом розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Касаційного Цивільного Суду від 12 лютого 2020р., у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 у справі №922/445/19 у постанові Касаційного господарського суду від 20 грудня 2019р. у справі № 903/125/19, у постанові Касаційного Адміністративного суду від 29 жовтня 2020р. у справі № 686/5064/20, в якій зокрема, також зазначено, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій. А оскільки у ЦПК, ГПК і КАС України вище зазначені процесуальні норми є однаковими за змістом, вищенаведена практика тлумачення судами різних юрисдикцій вказаних норм ЦПК, ГПК та КАС України є застосовною і до обставин цієї справи.

Аналогічний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №640/10548/19.

За такого висновок суду про необхідність відмови у задоволенні вимог про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу через не надання позивачем належних доказів сплати адвокатському об`єднанню за надану йому правничу допомогу є помилковим, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог.

Приймаючи рішення у справі колегія суддів враховує також те, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Але із телеологічного (цільового), логічного й системного тлумачення положень статей 403-404 ЦПК України і статей 13, 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слідує, що цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного цивільного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду.

Більш того, незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (див. постанову ВП Верховного Суду від 30 січня 2019р. у справі № 755/10947/17).

Таким чином, підлягають застосуванню не висновки, які містяться в судових рішеннях Верховного Суду, зазначених в відзивах на позов та на апеляційну скаргу, а висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, в якій до того ж на відміну від рішень Верховного Суду, зазначених в відзивах, викладені висновки щодо застосування норм права, які регулюють порядок визначення витрат на професійну правничу допомогу саме у разі встановлення в договорі про надання правової допомоги фіксованого розміру гонорару.

Проаналізувавши зазначені обставини у справі в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 3000грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2023 року в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2023 року