Справа № 161/1779/23
Провадження № 2/161/1354/23
У Х В А Л А

06 лютого 2023 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Олексюк А.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДА-ТЕКС» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2022 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДА-ТЕКС», в якій позивач просить суд стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористані 75 днів щорічної відпустки в розмірі 38 964,75 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 30.01.2023 в розмірі 32 711,04 грн та судові витрати.

Згідно Акту про відсутність вкладень конверта від 02.02.2023, начальником відділу документального забезпечення та звернень громадян Луцького міськрайонного суду Волинської області було виявлено відсутнім копії договору про надання правової допомоги, який вказано в додатках до позову.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд встановив, що позовна заява подана з порушенням ст. ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачено.

Позовна заява містить декілька вимог: стягнути грошову компенсацію за невикористані 75 днів щорічної відпустки в розмірі 38 964,75 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 30.01.2023 в розмірі 32 711,04 грн.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2019 (справа №243/10489/17-ц ) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» , тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, за звернення до суду із позовною вимогою про компенсацію за невикористану відпустку, судовий збір сплаті позивачем не підлягає з урахуванням вищезазначеної пільги.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору лише за подання позову щодо стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, які входять до складу фонду оплати праці, а тому при пред`явленні зазначених вимог позивач звільняється від сплати судового збору.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є вимогою, при пред`явленні якої позивач звільняється від сплати судового збору, це є вимогою майнового характеру, а отже судовий збір має сплачуватись на загальних підставах у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня 2023 року - 2 684 гривень.

З наведеного вбачається, що позивач звернувся до суду із вимогою майнового характеру, яка підлягає справлянню судовим збором.

Відтак позивачу слід надати суду докази сплати нею судового збору у розмірі: 1073,60 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Частиною першою статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оригінал платіжного документа необхідно представити в суд.

З врахуванням викладеного та відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України заяву головного державного слід залишити без руху, надавши термін для усунення зазначених недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДА-ТЕКС» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання вимог суду заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк