15.08.2023 Справа № 363/3721/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Тищенко К.В.,

представника позивача Ярмоленка С.В. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 30.07.2018 року, Новопетрівська сільська рада (правонаступником якої є Петрівська сільська рада) звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із позовом про визнання укладеним договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інфраструктури села Нові Петрівці між Новопетрівською сільською радою та ОСОБА_3 , посилаючись у даному позові на правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні, які на час подання позову визначались Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно ст. 40 якого було встановлено обов`язок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту та було визначено механізм його реалізації. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26.08.2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області залишено без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року залишено без змін. У постанові Київський апеляційний суд зазначив те, що у зв`язку з припиненням правовідносин забудови земельної ділянки, визнання договору укладеним та встановлення прав та обов`язків сторін на майбутнє на підставі нормативного акту, який було скасовано, не є законним та ефективним способом захисту, а в даному випадку слід звертатися до суду з позовом в порядку ст. 1212 ЦК України.Враховуючи позицію Київського апеляційного суду, Петрівська сільська рада звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав. 19.10.2012 року Новопетрівською сільською радою (правонаступником якої являється Петрівська сільська рада), прийнято рішення № 385-17-6, яким затверджено Порядок розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці та Типовий договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфрастуктури села Нові Петрівці. 07.06.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт за № К 86, об`єктом будівництва є зблокований житловий будинок в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000-1122.2, II категорії складності, який має загальну площу 883,95 кв. м. Замовником будівництва є ОСОБА_3 27.10.2016 року Новопетрівською сільською радою прийнято рішення № 511 «Про внесення змін та доповнень до рішення Новопетрівської сільської ради «Про затвердження Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці» від 19 жовтня 2012 року № 385-17-6», яким викладено типовий договір про пайову участь (внесок) у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці в новій редакції. Укладення договору про пайову участь є обов`язковим для відповідача згідно з вимогами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку. 14.07.2016 року відповідач звернувся до Новопетрівської сільської ради з клопотанням про надання розрахунку величини пайової участі по об`єкту будівництва. 09.09.2016 року Новопетрівською сільською радою, у зв`язку із тим, що відповідач довготривалий час не з`являвся на підписання Договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, листом № 1147 надіслано відповідачу розрахунок величини пайової участі (внеску) та проект Договору про пайову участь (внесок) замовника № 7 від 05 серпня 2016 року, підписаний зі сторони Новопетрівської сільської ради для підписання та повернення одного примірника договору Новопетрівській сільській раді, який отримано було останнім особисто 15.11.2016 року. 08.06.2017 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за № КС46, який належить до І-ІІІ категорії складності щодо будівництва зблокованого житлового будинку в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000-1122.2, II категорії складності, який має загальну площу 893,3 кв. м., в якій зазначено, що відповідно до договору, укладеного 05 серпня 2016 року № 7 з Новопетрівською сільською радою, сплачено в повному обсязі, платіжне доручення № 151997827 від 25 серпня 2016 року. Тобто, відповідачем зазначено, що ним Договір № 7 від 05 серпня 2016 року з Новопетрівською сільською радою укладено, однак зазначеного договору укладено не було та пайовий внесок внесено не було, у зв`язку із чим, Новопетрівська сільська рада у 2018 році звернулась в судовому порядку для вирішення даного питання. Представник позивача зазначив, що неправомірними діями відповідача порушуються права та інтереси територіальної громади с. Нові Петрівці на отримання коштів у розмірі 398 376,07 грн. (пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту), які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці. Таким чином, замовник будівництва, а саме ОСОБА_3 , який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, зобов`язаний повернути ці кошти Петрівській сільській раді на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Таким чином, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці у розмірі 398 376, 07 грн., а також суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Крім того, подав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідач не набував та не зберігав майно, яке належить позивачу. Гроші, які він мав би сплатити на підставі договору, який не був підписаний, були його власністю, та не мали жодного відношення до позивача. Такі гроші могли б стати власністю позивача тільки після підписання договору про пайову участь, проте між сторонами договір не укладався, а тому вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідач набув чи зберігав майно, яке належить позивачу, як і відсутні підстави для ствердження, що відповідач набув або зберігає майно за рахунок позивача. Позивачем не наведено жодного доказу на обґрунтування цього. Таким чином, представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача нібито безпідставно збережених ним грошових коштів за рахунок позивача на підставі статті 1212 ЦК України є безпідставними, необґрунтованими, не доведеними в порядку передбаченому ЦПК України, а отже є такими, що не підлягають задоволенню. Представником відповідача, окрім заперечень по суті спору, надано суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просив суд до заявлених вимог застосувати строк позовної давності.

В свою чергу представником позивача в поданому до суду клопотанні про розгляд справи за відсутності представника позивача викладено позицію щодо вказаної заяви представника відповідача, а саме заперечує щодо задоволення даної заяви, оскільки вважає, що строк позовної давності не був пропущеним, мотивуючи тим, що постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2022 року, апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області залишено без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26.08.2021 року без змін та зазначено, що у зв`язку з відмовою забудовника від укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту права органу місцевого самоврядування на отримання коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту є порушеним і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом, на підставі чого Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області і звернулась з даним позовом до суду. Враховуючи викладене, вважає, що Петрівською сільською радою не пропущено строків позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2012 року Новопетрівською сільською радою з метою приведення у відповідність з чинним законодавством механізму залучення коштів замовників на створення і розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, відповідно до ч. 5 ст. 30, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з урахуванням Роз`яснень Міністерства регіонального розвитку, будівництва і житлово-комунального господарства України, керуючись ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийнято рішення №385-17-6 «Про затвердження Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці», яким затверджено Порядок розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової Участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці та Типовий договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці.

07 червня 2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано Декларацію №КС 86 про початок виконання будівельних робіт, об`єктом будівництва якої є зблокований житловий будинок в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 1122.2, 11 категорії складності, який має загальну площу 883,95 квадратних метра, замовником якого є ОСОБА_3 .

14 липня 2016 року ОСОБА_3 на виконання рішення Новопетрівської сільської ради «Про пайову участь замовників будівництва у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці» від 19 жовтня 2012 року №385-17-6, подав до сільської ради копію містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки №01-22/07 від 23 березня 2016 року та копію Декларації про початок виконання будівельних робіт № КС 35 від 07 червня 2016 року та просив надати йому розрахунок розміру пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці та укласти з ним договір про пайову участь у створені інфраструктури с. Нові Петрівці у строки передбачені зазначеним рішенням.

Як вбачається з листа Новопетрівської сільської ради № 1147 від 09 вересня 2016 року позивач, розглянувши заяву ОСОБА_3 від 14.07.2016 року на виконання п. 4.3 Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, надіслав відповідачу розрахунок розміру пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці на об`єкт будівництва та два примірники Договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці для їх підпису, після підписання яких, просив повернути один примірник Договору Новопетрівській сільській раді.

Вказаний лист ОСОБА_3 отримав наручно 15 листопада 2016 року, про що свідчить відмітка на ньому.

Згідно тверджень позову ОСОБА_3 вказаний договір не підписав та Новопетрівській сільській раді не повернув.

27 жовтня 2016 року Новопетрівською сільською радою прийнято рішення № 511 «Про винесення змін та доповнень до рішення Новопетрівської сільської ради «Про затвердження Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці» від 19 жовтня 2012 року № 385-17-6, яким викладено типовий договір про пайову участь (внесок) у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці в новій редакції.

08 червня 2017 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано Декларацію № КС 46 про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до 1-111 категорії складності щодо будівництва зблокованого житлового будинку в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 1122.2, 11 категорії складності, який має загальну площу 893,3 квадратних метра, замовником якого є відповідач.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26.08.2021 року у задоволенні позову Новопетрівської сільської ради, правонаступником якої є Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інфраструктури села відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що станом на момент вирішення спору відсутнє положення закону, яке б зобов`язувало відповідача укласти з позивачем відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури села, відтак суд не наділений повноваженнями визнати укладеним договір, обов`язковість якого для відповідача законом не передбачена. Водночас належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що пропозиція позивача укласти договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, що направлена відповідачу, містила істотні умови договору і виражала намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття згідно вимог частини другої статті 641 ЦК України, позивачем не надано.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2022 року апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області залишено без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року - без змін, мотивуючи тим, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, а тому підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Окрім того, у даній постанові суду зроблено висновок, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту права, і йому слід звернутися до суду з позовом в порядку ст.1212 ЦК України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Незважаючи на те, що серед способів захисту, передбачених статтею 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі шляхом визнання відповідного договору укладеним, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI), що спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

За статтею 1 Закону № 3038-VI замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин була чинною стаття 40 Закону № 3038-VI. Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 3038-VI замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40 цього ж Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (частини п`ята та дев`ята статті 40 Закону № 3038-VI, чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

Зі змісту статті 40 Закону № 3038-VI, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, випливає, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.

Аналогічні за змістом висновки були викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року у справі № 911/594/18 (провадження № 12-81гс19), від 22 серпня 2018 року у справі № 339/388/16-ц (провадження № 14-261цс18), від 22 вересня 2021 року у справі № 904/2258/20 (провадження № 12-34гс21).

За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийнятті новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.

Абзацами шостим та сьомим частини дев`ятої статті 40 Закону № 3038-VI, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

У зв`язку з відмовою забудовника від укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту права органу місцевого самоврядування на отримання коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту є порушеними і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.

У такому разі суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

При цьому відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Схожих правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

Таким чином, замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

За таких обставин у разі порушення зобов`язання з боку замовника будівництва щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у правовідносинах, які виникли до внесення змін у законодавство щодо скасування обов`язку замовника будівництва укласти відповідний договір, орган місцевого самоврядування вправі звертатись з позовом до замовника будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів. Саме такий спосіб захисту буде ефективним та призведе до поновлення порушеного права органу місцевого самоврядування.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (провадження № 14-175цс21).

Суд звертає увагу, що відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої 08.06.2017 року за № КС 46, ОСОБА_3 є замовником будівництва зблокованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2. Пунктом 20 Декларації передбачено, що кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 1 118 000,02 грн., у тому числі витрати на будівельні роботи 1 118 000,02 грн.

За змістом пунктів 16, 18, 19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об`єкта до експлуатації, за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Інформація, зазначена у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованій 08 червня 2017 року за № КС 46, зареєстрована у реєстрі дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, а тому відсутні підстави вважати, що дані, зазначені у цій декларації, є неправильними.

Представником позивача у позовній заяві зазначено, що сума пайової участі, яка повинна бути сплачена відповідачем та про стягнення якої і пред`явлено дані вимоги становить (893,3х11149,00х4%) = 398 376, 07 грн. де 893,3 кв.м. - загальна площа житлового будинку (п. 14 Декларації); 11149,00 грн. - опосередкована вартість спорудження житла за регіонами України для Київської області (згідно наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» від 01.03.2018 року № 46); 4% - розмір пайової участі (внеску) у розвитку інфраструктури с. Нові Петрівці (п. 2.5. Порядку), однак визначений представником позивача розрахунок розміру пайової участі не заслуговує на увагу, оскільки визначений з порушенням Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 19.10.2012 року № 385.

Так, п. 2.1 вказаного Порядку визначено, що величина пайової участі (внеску) у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці визначається у Договорі, укладеному з Новопетрівською сільського радою (відповідно до встановленого Новопетрівською сільською радою розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Згідно п. 2.2 Порядку, у разі коли загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається виходячи з опосередкованої вартості спорудження житла, установленої центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури для Київської області станом на дату укладання Договору.

Відповідно до п. 2.5 цього ж Порядку, визначено, що розмір пайової участі (внеску) у розвитку інфраструктури с. Нові Петрівці з урахуванням інших передбачених законом відрахувань, становить: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків; 5 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для реконструкції, розширення, добудови, реставрації і капітального ремонту, зміни цільового (функціонального) призначення, технічного переоснащення житлових будівель та споруд; 2 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для реконструкції, розширення, добудови, реставрації і капітального ремонту, зміни цільового (функціонального) призначення, житлових будинків.

Величина Пайової участі (внеску) визначається в строк не пізніше 10 робочих днів з реєстрації звернення (клопотання) Замовника про укладання з Новопетрівською сільською радою Договору та доданої до нього проектної документації, що підтверджує вартість будівництва (реконструкції) об`єкту і його техніко-економічні показники.

Таким чином, враховуючи, що позивачем розрахунок розміру пайової участі визначався станом на 2018 рік, що слідує з наведеного у позові розрахунку та взятті при його проведенні показників опосередкованої вартості станом на 2018 рік, а не станом на момент звернення відповідача із заявою до Новопетрівської сільської ради про укладання договору та надання розрахунку розміру пайової участі, як то визначено п. 2.5 Порядку, свідчить про невірне визначення позивачем розміру пайової участі, оскільки на дату визначення позивачем розміру пайової участі, була визначена загальна кошторисна вартість будівництва, то визначення її розміру, як коли вона не визначена є не доцільним та необґрунтованим, та таким що не ґрунтується на положеннях Порядку, затвердженого самою ж сільською радою.

Відтак, враховуючи, що на момент проведення Петрівською сільською радою розрахунку розміру пайової участі забудовника, загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта була визначена в декларації про готовність об`єкта до експлуатації то такий розмір повинен бути визначений з урахування п. 2.5 Порядку, а не п. 2.2 Порядку та становити 4 % загальної кошторисної вартості будівництва - для житлових будинків, а саме 1 118 000,02 грн.х4% =44 720, 00 грн.

Таким чином, розрахунок розміру пайового внеску мав складати 44 720, 00 грн.

Крім того, є також не логічними та не зрозумілими дії представника позивача при визначенні розрахунку розміру пайової участі станом на 2018 рік, враховуючи лист Новопетрівської сільської ради № 1147 від 09 вересня 2016 року, згідно якого відповідачу направлявся розрахунок розміру пайової участі, який в свою чергу суду надано не було. Тобто, з викладеного можна дійти висновку, що представником позивача двічі проводився розрахунок розміру пайової участі забудовника, як станом на 2016 рік так і на 2018 рік, що не може не свідчити про зловживання позивачем своїми правами.

Під час розгляду даної справи в суді, судом неодноразово наголошувалося про надання суду розрахунку розміру пайової участі, який направлявся відповідачу, однак представником позивача було повідомлено про його відсутність та неможливість його надання. Щодо порядку визначення розміру пайової участі у даному розрахунку та його розміру, представник позивача у судовому засідання пояснити не зміг, а виключно зазначив, що даних обставин йому не відомо.

Таким чином, з відповідача на користь позивача в порядку ст.1212 ЦК України підлягали б стягненню кошти у розмірі 44 720, 00 грн.

Разом із тим, представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності.

Представник позивача вважає, що цей строк перервався в силу пред`явлення у 2018 році Новопетрівською сільською радою позову. Поряд із цим зазначає, що Петрівська сільська рада дізналася про факт порушення свого права на отримання коштів пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Нові Петрівці лише у 2022 році після отримання копії постанови Київського апеляційного суду, де зазначено про вірний спосіб захисту.

Тому, представник позивача вважає, що строки позовної давності для подання позову, що розглядається, не пропущені.

Судом встановлено, що позов у справі № 363/2964/18 між тими й самими сторонами був обґрунтований тим, що між сторонами виникли правовідносини зобов`язального характеру, які випливають з договору пайової участі.

Позов, що розглядається, обґрунтований посиланням на норми статей 1212, 1213 ЦК України (кондикційними правовідносинами).

Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

Виходячи з аналізу наведених норм, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з не додержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Отже, ухвалення та набрання законної сили судовим рішенням у справі 363/2964/18 з висновком про неправильно обраний позивачем способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах не змінює визначений законом порядок визначення та обчислення строку позовної давності.

Крім цього, обрання способу захисту порушеного права є суб`єктивним правом кожної особи, на яку покладається тягар відповідальності за неправильно обраний спосіб захисту і за всі наслідки пов`язані з цим. А тому обрання особою в іншій справі неналежного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах не є поважною причиною пропущення позовної давності у розумінні частини 5 статті 267 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 712/21651/12, від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19.

Таким чином, враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду, а також те, що у справі 363/2964/18 Новопетрівська сільська ради, правонаступником якої є Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області визначила правовими підставами позову визнання укладеним договору пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Нові Петрівці (зобов`язальні правовідносини), подання позову, що розглядається, не перервало перебігу строку позовної давності за вимогами позивача у цій справі (кондикційні зобов`язання).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Декларацію про початок виконання будівельних робіт було зареєстровано 07.06.2016 року, розрахунок розміру пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці на об`єкт будівництва був направлений позивачем відповідачу 09.09.2016 року, отримано даний розрахунок відповідачем, як стверджує представник позивача 15.11.2016 року, декларацію № КС 46 про готовність до експлуатації об`єкта зареєстровано було Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 08.06.2017 року, з позовом до суду визнання укладеним договору про пайову участі звернувся 30.07.2018 року.

Судом встановлено, що станом на початок виконання будівельних робіт була чинною стаття 40 Закону № 3038-VI. Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 3038-VI замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40 цього ж Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Декларація № КС 46 про готовність до експлуатації об`єкта зареєстрована була Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 08.06.2017 року, отже, з цього часу позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила, а з позовом, що розглядається, звернувся лише 10.11.2022 року.

З огляду на викладене, строк позовної давності за вимогами позивача розпочався у червні 2017 року та сплинув на момент звернення до суду з даним позовом.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Законодавство не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

При цьому аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що подання позову з іншими матеріально-правовими підставами не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 902/326/16 та від 24.09.2019 року у справі № 922/1151/18.

Представником позивача клопотання про поновлення строку позовної давності до суду подано не було, а виключно посилався, що ці строки не пропущені (довідався про належний спосіб захисту із постанови Київського апеляційного суду), які оцінені і не є поважними з урахуванням конкретних обставин справи.

Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 911/3677/17.

Відтак у задоволенні позову слід відмовити за пропуском позовної давності.

Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності, в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат по сплаті судового збору, також слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76-83, 88, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів - відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлений 25 серпня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області (, адреса: 07354, Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, 171).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.Ю. Котлярова