Ухвала

Іменем України

02 березня 2023 року

м. Київ

справа № 462/2470/22

провадження № 61-2079ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Боровик Ігор Васильович, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року позов задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 березня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис за № 18, розірвано.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 січня 2023 року провадження у справі зупинено. Надано сторонам строк у чотири місяці для примирення та можливості збереження сім`ї. Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року призначено на 15 годину 30 хвилин 29 травня 2023 року.

Зупиняючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з статтею 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд у випадку надання подружжю строку для примирення зобов`язаний зупинити провадження у справі. Отже, встановивши, що судом першої інстанції не вжито заходів для примирення, вважав за необхідне зупинити провадження у справі та надати сторонам у справі строк для примирення.

У лютому 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Боровик І. В., на ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 січня 2023 року про зупинення провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Боровик І. В., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить зазначену ухвалу Львівського апеляційного суду скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Право на касаційне оскарження судових рішень передбачене статтею 389 ЦПК України.

Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Боровик І. В., є ухвала суду апеляційної інстанції про зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження зазначених у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності судового рішення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У відзиві на позов ОСОБА_2 заперечувала проти розірвання шлюбу, зазначала про можливість збереження сім`ї, звертала увагу на можливі негативні наслідки розірвання шлюбу для неповнолітніх дітей.

Згідно з статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Водночас у випадку надання подружжю строку для примирення суд зобов`язаний зупинити провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 251 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Апеляційний суд виходив з того, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Також встановлено, що суд першої інстанції не вживав заходів для примирення шляхом надання подружжю строку для примирення.

Необхідністю надання строку на примирення подружжя ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що вона бажає зберегти подружні відносини із позивачем, в тому числі через хворобу старшої доньки, яка потребує особливого підходу та відповідного психологічного клімату.

Ураховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про надання сторонам у справі строку для примирення та збереження сім`ї.

Відповідно суд апеляційної інстанції зупинив провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 251 ЦПК України.

З таким висновком погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції вжито заходів щодо надання строку на примирення подружжя на підставі клопотання ОСОБА_2 , що відповідає нормам сімейного законодавства та процесуальному порядку вирішення указаного питання.

Верховний Суд звертає увагу, що ухвала суду апеляційної інстанції саме в частині надання сторонам строку для примирення оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Посилання заявника на обставини, які свідчать про небажання та неможливість примирення подружжя не спростовують правильність та обґрунтованість оскарженої ухвали апеляційного суду в частині вирішення питання про зупинення провадження у справі.

Наведене свідчить, що суд апеляційної інстанції з дотриманням норм ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Боровик І. В., необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Боровик Ігор Васильович, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак