Справа № 368/760/22
Провадження № 2/368/114/23
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"11" січня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 12.04.2019, близько 18 години 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Lexus RX 300» реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснюючи виїзд на перехрестя нерівнозначних доріг, а саме з автодороги «с. Зорівка - м. Ржищів» на автодорогу «м. Кагарлик - м. Канів» в межах Київської області, порушив вимоги пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, чим своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян, не надавав дорогу автомобілю марки «SkodaOctavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався по даному перехресті по автодорозі сполученням «м. Кагарлик - м. Канів» та мав перевагу в русі, в результаті чого відбулось зіткнення вище вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження. середньої тяжкості, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені ОСОБА_1 визнано потерпілим.

У подальшому, а саме, 20.07.2021 у кримінальному провадженні №0000160 від 13.04.2019 старшим слідчим Обухівського РУП ГУНП в Київській області Степаненко Р.В. оголошено підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 31.05.2022 звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, тобто за нереабілітуючою підставою - у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000160 від 13.04.2019 відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито.

Відповідач завдав своїм діями позивачу матеріальну та моральну шкоду, яку в добровільному порядку сплачувати відмовляється.

А тому просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної щкоди 50000 грн, матеріальної шкоди, яка складається з витрат на медичне обстеження і лікування в сумі 283179 ,03 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 48000 грн

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду повернулася судова повістка з відміткою, що адресат відсутній. На сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України. А тому, суд вважає за можливе, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів

Так в судовому засіданні встановлено, що 12.04.2019, близько 18 години 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Lexus RX 300» реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснюючи виїзд на перехрестя нерівнозначних доріг, а саме з автодороги «с. Зорівка - м. Ржищів» на автодорогу «м. Кагарлик - м. Канів» в межах Київської області, в порушення вимог пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, відповідно до яких: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»,не врахував дорожню обстановку, перед початком руху не пересвідчився у безпечності та продовжив рух чим своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян, не надавав дорогу автомобілю марки «SkodaOctavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався по даному перехресті по автодорозі сполученням «м. Кагарлик - м. Канів» та мав перевагу в русі, в результаті чого відбулось зіткнення вище вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідно до висновку судово-медичної експертизи №584/д від 29.09.2020 року, водій автомобіля марки «SkodaOctavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої променевої кістки, струс головного мозку, рана на правому вусі. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та за обставин вказаних в постанові. Перелом відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості так, як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більше ніж 3 тижні. Рана на вусі та струс головного мозку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні(21 день)).

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-21/30032-ІТ від 25.06.2021 грубе порушення водієм ОСОБА_2 вимог пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричиненні потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені ОСОБА_1 визнано потерпілим та допитано по обставинах кримінального провадження.

У подальшому, а саме, 20.07.2021 у кримінальному провадженні №0000160 від 13.04.2019 старшим слідчим Обухівського РУП ГУНП в Київській області Степаненко Р.В. оголошено підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обставини вчинення саме ОСОБА_2 зазначеного кримінального правопорушення, у повному обсязі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №13-3/675 від 12.12.2019, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті пошкодження при ДТП, станом на 12.04.2019, дорівнює ринковій вартості автомобіля у непошкодженому стані на момент події складає: 210 860, 50 грн. (двісті десять тисяч вісімсот шістдесят гривень 50 коп.).

Відповідно до акту №6 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 12.04.2019 ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) надав транспортні послуги по перевезенню автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_3 по маршруту село Пиї - місто Кагарлик на суму 1200 грн. (одна тисяча двісті гривень).

Для проведення ремонтних робіт по відновленню належного на праві власності автомобіля ««Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 звернувся до ФОП « ОСОБА_4 » ІПН НОМЕР_5 , який виконав ремонтно-малярні роботи на загальну суму 194 590 грн. (сто дев`яносто чотири тисячі п`ятсот дев`яносто гривень ), що підтверджується рахунком - фактурою № 1351 від 12.05.2020 на суму 194 590 грн., товарним чеком № 1351 від 24.09.2020 на закупівлю запчастин ОСОБА_1 на суму 113 540 грн., Актом виконаних робіт відповідно до заказу - наряду №1351 від 24.09.2020 на суму 81050 грн., накладною №1351 від 24.09.2020 на суму 113 540 грн., квитанцією до заказ - наряду №1531 від 24.09.2020 на суму 81 050 грн.

Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Крім цього, згідно з зібраними на стадії досудового розслідування, витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів, матеріалів медичного призначення для лікування здоров`я та кошти на транспортні витрати у зв`язку з необхідністю проведення лікування склали 10 347 гривень (десять тисяч триста сорок сім гривень, 00 копійок).

Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 спричинено реальної майнової шкоди на суму 206 137 гривень (двісті шість тисяч сто тридцять сім гривень, 00 копійок).

Крім того, окрім фізичної та матеріальної шкоди ОСОБА_1 , неправомірними суспільно-небезпечними діями ОСОБА_2 , також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, що виразились у вимушених змінах його життєвих, соціальних та побутових стосунків, негативних переживаннях та спогадах, насторозі, тривозі, важкості виконання повсякденних обов`язків, фіксованості уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживаннях фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасовій відірваності від активного соціального життя, зниженому та нестійкому настрою, порушенні сну, емоційній напрузі, нервозності, дратівливості, приниженій гідності та побоюваннях щодо майбутнього стану здоров`я.

У зв`язку із вищевикладеним, внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, що в свою чергу призвело до фізичних та моральних страждань. Так, у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями, ОСОБА_1 не мав належного зовнішнього вигляду та не міг виконувати роботу, тим самим втратив можливість працювати та отримувати заробітну плату. Це, в свою чергу, призвело до неотримання ним заробітку (доходу) та неможливості матеріального забезпечення своєї сім`ї, так як в результаті заподіяних тілесних ушкоджень, він тимчасово втратив працездатність, що підтверджено висновком зазначеної вище судово-медичної експертизи, а тому заподіяну моральну шкоду останній оцінює у розмірі 50 000 гривень (п`ятдесяти тисяч гривень, 00 копійок).

У подальшому, зазначене кримінальне провадження для розгляду по суті направлене до Кагарлицького районного суду.

Так, 24.05.22 захисником обвинуваченого ОСОБА_2 , до Кагарлицького районного суду подано клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. У судовому засіданні, що відбулось 31.05.2022 обвинуваченим ОСОБА_2 власноручно написано та подано суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з тим, що минули строки притягнення до кримінальної відповідальності за інкримінованим злочином та закриття кримінального провадження № 0000160 від 13.04.2019.

Як наслідок, ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 31.05.2022 звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, тобто за нереабілітуючою підставою - у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000160 від 13.04.2019 відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Натомість, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» у Загальній частині Кримінального кодексу України передбачено, зокрема, такі випадки звільнення особи від кримінальної відповідальності: 1) у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45); 2) у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (ст. 46); 3) з передачею особи на поруки (ст. 47); 4) у зв`язку зі зміною обстановки (ст. 48); 5) у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49); 6) неповнолітньої особи із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ч. 1 ст. 97); 7) неповнолітньої особи у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 106); 8) на підставі закону України про амністію (ст. 86); 9) на підставі акту помилування (ст. 87).

В усіх перелічених випадках особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Частиною 7 ст. 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, розмір матеріальних збитків, завданих потерпілому ОСОБА_1 неправомірних дій ОСОБА_2 та встановлених за результатами досудового розслідування становить 206 137,00 гри. (двісті шість тисяч сто тридцять сім гривень 00 коп.).

Водночас, ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Главою 13 «Речі. Майно» ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України).

У цій же главі ЦК України міститься норма статті 192 «Гроші (грошові кошти)», частиною першою якої передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Таким чином, гроші (грошові кошти) є різновидом майна. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6 - 1032 цс17.

З урахуванням положень статей 22 та 190 ЦК України під шкодою, що завдана ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 у зазначеній справі необхідно розуміти шкоду, яка полягає у втраті купівельної спроможності грошових коштів (збитків в сумі 206 137 грн.) в умовах інфляції, оскільки грошові кошти, втрачені позивачем ОСОБА_1 та на час вирішення спору, при рівній номінальній вартості, мають різну купівельну спроможність.

Звертаючись у 2021 році з цивільним позовом ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження № 0000160 від 13.04.2019 просив відшкодувати матеріальні збитки, встановлені органом досудового розслідування в сумі 206 137 грн., тобто без реальної вартості втрачених коштів з квітня 2019 року до моменту розгляду справи, сума яких на цей час значно збільшилась. Крім того, позивач також був позбавлений протягом тривалого часу права розпорядження належними йому грошовими коштами.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон) визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі статтею 1 Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до статті 3 Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому, іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.

Враховуючи положення частини третьої статті 22 ЦК України, якою закріплено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, а також аналізуючи зміст частини другої статті 1192 ЦК України «реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи», необхідно дійти висновку про те, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду (грошові кошти) з урахуванням установленого індексу інфляції.

Купівельна спроможність коштів позивача в розмірі 206 137,00 грн. з моменту їх втрати (12.04.2019) у зв`язку з вчиненням особою злочину, до моменту розгляду справи у суді (серпень 2022) значно зменшилась.

Таким чином, завдані ОСОБА_1 матеріальні збитки є втратами, які за розміром є більшими, ніж сума 206 137 грн., оскільки купівельна вартість коштів на цей час зменшилась.

З огляду на викладене, обсяг збитків завданих ОСОБА_1 необхідно визначити з урахуванням установленого індексу інфляції. Зважаючи на положення статей 22, 1192 ЦК України у позивача є законні підстави на відшкодування шкоди (реальних збитків), яку завдано останньому.

Вказана правова позиція визначена у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 по справі № 662/928/15ц.

Таким чином, сума реальних збитків завданих позивачу ОСОБА_1 від злочину на момент розгляду справи становить 283 179, 03 (двісті вісімдесят три тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 03 (три) копійки з урахуванням індексу інфляції за період з 01.05.2019 до 31.07.2022, з яких сума 77 042, 03 (сімдесят сім тисяч сорок дві) гривні 03 (три) копійки є інфляційні витрати, виходячи з розрахунку, де період прострочення грошового зобов`язання 1188 днів, 206137 х 1,37374186 ( індекс інфляції) 206137,0 = 77042,03)

До часу розгляду справи в суді ОСОБА_2 жодним чином не відшкодовано позивачу матеріальної шкоди.

Як вбачається з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до пунктів 2 та 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вини зазначеної особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу України Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Між позивачем (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «Грибенников та Фатєєв» укладено договір про надання правової допомоги № 01/21 від 05.01.21.

Відповідно до вказаного договору розмір гонорару (винагороди) адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовку заяв по суті справи або заяв з процесуальних питань визначається за погодинною ставкою, виходячи з вартості однієї години - 1000,00 грн.

Позивачем та адвокатом підписаний попередній акт розрахунок про надання правової (правничої) допомоги від 08.08.2022 відповідно до якого загальна вартість правничих послуг, наданих на підставі Договору № 01/21 від 05.01.2021 складає 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно дост.59 Конституції України кожен має право на правову допомогу та є вільним у виборі захисника своїх справ. В офіційному тлумаченні положення ч. 1 ст.59 Конституції України у Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30.09.2009р. зазначено, що вище вказані положення Конституції України треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними і фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами .А тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 48000 гривень

Дане встановлено на підставі копіями висновку експерта СМЕ №584/д від 25.09.20; висновку експерта №12-1/2201 від 08.01.2020; висновку експерта №12-1/2202 від 24.01.2020; висновку експерта №13-3/675 ВІД 16.01.2019; висновку експерта №СЕ-19/111-21/30032-1Т від 25.06.2021 від 25.06.2021; клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності від 16.05.22; Ухвали Кагарлицького районного суду від 31.05.2022; виписки з ЄДР; акту №6 прийому - передачі виконаних робіт від 12.04.2019; рахунку №6 від 12.04.2019 з відміткою про сплату; рахунку-фактури №1351 від 12.05.20 ППТ ОСОБА_5 ; товарного чеку №1351 від 24.09.2020; квитанції до заказ наряду №1351 від 24.09.20; накладної №1351 від 24.09.2020; акту виконаних робіт від 24.09.20; фіскальних чеків з аптеки; розрахунку надання правової допомоги від 08.08.22.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

А тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, а саме витрати на медичне обстеження,лікування та відновлення автомобіля з урахуванням інфляційних збитків в сумі 283179,03 грн, у відшкодування моральної шкоди 50000 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 48000 грн та судові витрати в сумі 992,40 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. 6, 28, 37, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_7 ) грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, а саме витрати на медичне обстеження та лікування в сумі 283179,03 грн, у відшкодування моральної шкоди 50000 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 48000 грн та судові витрати в сумі 992,40 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) на користь держави судові витрати в сумі 2832 грн.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.01.2023 року.

Суддя : Т.Є. Іванюта.