печерський районний суд міста києва
Справа № 237/3566/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Рябошапко М.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання заяви недійсною, визнання договорів діючим (не припиненим), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення запису, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Мар`янського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому просив визнати недійсною заяву від 07 березня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. зареєстровану в реєстрі за № 650, 651, згідно з якою розрахунок між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за договором позики від 05 березня 2016 року проведено повністю; стягнути солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 борг за договором позики від 05 березня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. (далі - приватний нотаріус Лазарєва Л. І.), зареєстрованого в реєстрі за № 537, у розмірі 22 516 500,00 грн, що еквівалентно 850 000,00 дол. США, та 8 000,00 грн судового збору.

У березні 2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив змінити позовні вимоги та визнати недійсною заяву від 07 березня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І., зареєстровану в реєстрі за № 650, 651, згідно з якою розрахунок між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за договором позики від 05 березня 2016 року проведено повністю; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34174027 від 07 березня 2017 року прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І.; визнати діючим (не припиненим) договір позики від 05 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 537; визнати діючим (не припиненим) іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Лазаревою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 538; поновити запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 538.

На обґрунтування уточнених вимог позивач посилався на те, що 05 березня 2016 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладено договір позики, за умовами цього договору ОСОБА_5 до підписання договору отримала від ОСОБА_4 13 245 000,00 грн, що в еквіваленті становило 500 000,00 дол. США. Крім того, на виконання умов договору після його підписання ОСОБА_5 отримала 200 000,00 дол. США та 150 000,00 дол. США. Згідно з умовами договору позики ОСОБА_5 зобов`язана була повернути ОСОБА_4 борг у розмірі 850 000,00 дол. США до 01 грудня 2017 року, що мало бути підтверджено заявою (розпискою) ОСОБА_4 .

На забезпечення належного виконання ОСОБА_5 зобов`язань за договором позики 05 березня 2016 року між нею і позивачем укладено договір іпотеки, за умовами якого позичальник передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

03 березня 2017 року ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_4 про необхідність виправлення помилок в договорі іпотеки та зняття заборони та іпотеки з квартири з метою її продажу, який планувався на 06, 07 березня 2018 року, для проведення повного розрахунку за договором позики від 05 березня 2016 року.

Так, у тексті договору позики від 05 березня 2016 року виявлено помилку: позикодавцем у договорі значилась - ОСОБА_5 , яка фактично є позичальником, а позичальником було зазначено - ОСОБА_4 , який фактично є позикодавцем. З метою виправлення цієї помилки ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_4 звернутися до нотаріуса та формально припинити позику з подальшим поновленням впродовж декількох днів позики на тих самих умовах, якщо квартиру не буде продано.

07 березня 2017 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Лазарєвої Л.І. з метою виправлення помилок в договорі позики та нотаріального посвідчення заяви, якою ОСОБА_4 просить зняти заборону на відчуження квартири. Приватний нотаріус заяву задовольнила, заборону відчуження предмета іпотеки зняла. Однак угоду купівлі-продажу квартири в зазначений час проведено не було, будь-яких грошей в рахунок погашення боргу за договором позики ОСОБА_5 не передала ОСОБА_4 , надавши обіцянки про укладення угоди найближчим часом, які нею так і не були виконані. ОСОБА_5 пояснювала, що повний розрахунок буде в день угоди, яка постійно відкладається покупцями з причин збору великої суми коштів для проведення угоди, тому як сума угоди мала перевищувати 1 (один) мільйон доларів США.

Починаючи з 28 березня 2017 року ОСОБА_5 не виходить на будь-який зв`язок з позивачем та не вчиняє дій з виконання домовленостей та повернення боргу. З метою невиконання зобов`язань за договором позики ОСОБА_5 28 березня 2017 року фіктивно здійснила відчуження всього належного їй майна, на користь ОСОБА_2 . Така поведінка ОСОБА_5 дає підстави стверджувати, що позичання грошей здійснено нею без наміру їх повертати, а нотаріально посвідчена заява, за якою розрахунок між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за договором позики ніби то проведений, підписана позивачем будучи введеним в оману та складена помилково, тому цей правочин є недійсним, а тому не створює жодних юридичних наслідків.

Ураховуючи наведене ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 05 березня 2018 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

Заочним рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 травня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсною заяву від 07 березня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І., за якою розрахунок між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за договором позики від 05 березня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І., зареєстрованому реєстрі за № 537 проведено повністю. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34174027 від 07 березня 2017 року прийняття приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І. Визнано діючим (неприпиненим) договір позики від 05 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 ; визнано діючим (неприпиненим) іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І. та зареєстровано в реєстрі за № 537. Визнано діючим (неприпиненим) іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І. та зареєстровано в реєстрі за № 538. Поновлено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 538.

Постановою Донецького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу адвоката Пашковського Д. В. як представника ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 травня 2018 року скасовано, справу направлено для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року прийнято до провадження матеріали цієї цивільної справи та призначено підготовче судове засідання.

24 лютого 2020 року від адвоката Воротиленка О. С., як представника ОСОБА_4 , надійшла заява (клопотання) про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , надіслано йому копію ухвали. Призначено підготовче засідання.

22 вересня 2020 року до суду надійшов відзив представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , мотивований безпідставністю заявлених позивачем вимог, адже ОСОБА_5 повністю розрахувалася із ОСОБА_4 за договором позики від 05 березня 2016 року, повністю виконавши його умови, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_4 від 07 березня 2017 року, підписавши яку, позивач підтвердив, що її умови відповідають його волевиявленню. При нотаріальному посвідчені вказаної заяви позивач усвідомлював значення своїх дій і керував ними, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

У січні 2021 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про повернення до стадії підготовчого провадження для подання уточненої в частині підстав позову позовної заяви. Доповнивши підстави позову тим, що з метою невиконання зобов`язань за договором позики ОСОБА_5 28 березня 2017 року фіктивно здійснила відчуження всього належного їй майна, на користь ОСОБА_2 09 грудня 2019 року приватний нотаріус Лазарєва Л. І. як свідок подій звернулася до судових та слідчих органів України і надала пояснення свідка про те, що відомості викладені у заяві ОСОБА_4 від 07 березня 2017 року не відповідали дійсності, бо ОСОБА_4 під час складання та підписання цієї заяви грошових коштів від ОСОБА_5 не отримував. ОСОБА_9 відмовляла ОСОБА_4 від підписання такої заяви, однак, на її думку, він перебував під впливом ОСОБА_5 , яка його запевнила, що розрахунок за цим договором позики буде проведений найближчим часом, все ж таки посвідчив заяву від 07 березня 2017 року про виконання ОСОБА_5 перед ним зобов`язання щодо повернення коштів. Додатковим свідком подій 07 березня 2017 року був ОСОБА_10 , який в нотаріально посвідченій заяві від 09 січня 2020 року також підтвердив, що ОСОБА_5 07 березня 2017 року будь-яких коштів ОСОБА_4 не повертала. Крім цього, рішенням Маріїнського районного суду Донецької області від 07 серпня 2020 року, ухваленим у справі № 237/3568/17, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованість, яка виникла на підставі договору позики від 07 березня 2017 року, під час виконання якого було встановлено, що ОСОБА_5 не мала будь-яких прав використовувати паспорт серії НОМЕР_1 , отриманий нею на підставі завідомо підробленого паспорта НОМЕР_2 , як і не мала права надавати його під час здійснення будь-яких цивільно-правових обов`язків, укладення, розірвання договорів, подання зави від 07 березня 2017 року про виконання зобов`язань за договором позики від 05 березня 2016 року, в тому числі посвідчених нотаріально, які є предметом розгляду цієї справи тощо. Новомиколаївським відділенням поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області 28 жовтня 2020 року внесено до ЄРДР та розпочате кримінальне розслідування за № 0000039 щодо підроблення паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 й використання завідомо підробленого документа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою незаконного отримання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 й подальшого незаконного отримання паспорта для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , в тому числі щодо продовження незаконного використання ОСОБА_5 вказаних паспортів.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року уточнену позовну заяву було прийнято до розгляду.

03 березня 2021 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_11 і ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів позики та іпотеки.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2021 року, залишеною в силі постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 повернуто з підстав її подання з пропуском установленого частиною першою статті 193 ЦПК України строку.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, який просив задовольнити, з наведених у ньому підстав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позову.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Суд установив, що 05 березня 2016 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 537, в порядку та на умовах, визначених цим договором, з урахуванням виправлень, ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 850 000,00 дол. США, що за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання цього договору становило 22 516 500,00 грн.

На забезпечення належного виконання умов договору позики 05 березня 2016 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №539, за умовами якого ОСОБА_5 як іпотекодавець передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

07 березня 2017 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Лазарєвої Л.І. з метою подання заяви про повний розрахунок між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за договором позики від 05 березня 2016 року та виправлення помилок у ньому.

На підставі зазначеної заяви приватний нотаріус Лазарєва Л. І. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 34174027 від 07 березня 2017 року та внесення запису до Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно й виключення запису про іпотеку, щодо квартири АДРЕСА_1 .

28 березня 2017 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00, за умовами якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 придбав нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що на час подання ОСОБА_4 заяви, зареєстрованої в реєстрі за №650, 651 про повне виконання ОСОБА_5 зобов`язання за договором іпотеки від 05 березня 2016 року за реєстровим №538 та договором позики від 05 березня 2016 року за реєстровим №537, посвідчених приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І., особа ОСОБА_5 була посвідчена паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , виданим Новомиколаївським РВ ГУ МВС України в Запорізькій області 25 травня 2011 року.

Згідно з висновком Державної Міграційної Служби України в Запорізькій області вiд 03 квітня 2013 року паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Новомиколаївським РВ ГУ МВС України в Запорізькій області 25 травня 2011 року - визнаний недійсним та таким, що був виданий з порушенням вимог законодавства України, який підлягає негайному вилученню та знищенню. Додатково визнаний недійсним паспорт для виїзду закордон, виданий раніше ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), серії НОМЕР_4 , з терміном дії з 01 серпня 2011 року до 01 серпня 2021 року.

Передумовою для отримання паспорта НОМЕР_5 було звернення ОСОБА_5 21 травня 2011 року до Новомиколаївського РВ ГУМВС в Запорізькій області з метою його заміни, що пов`язувалося із непридатністю для подальшого використання (зіпсуванням). Під час перевірки законності видачі паспорта серія НОМЕР_1 ГУ ДМС України в Запорізькій області було встановлено, що паспорт НОМЕР_6 громадянці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ніколи не видавався. Відповідно до обліку виданих паспортів в Кам`янському РВ УМВС України в Черкаській області паспорт НОМЕР_2 видавався 30 квітня 1999 року на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, а паспорт НОМЕР_6 знищено 04 квітня 2003 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/64192/19-ц від 17 березня 2021 року було задоволено заяву ОСОБА_4 про витребування доказів з Трускавецького міського сектору ГУ ДМС України у Львівській області, щодо надання належним чином засвідченої копії документів, що стосуються (стосувалися) факту видачі паспорта(ів) на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі форму №1, заяви та інше, що стали підставою для видачі паспортів ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У відповіді від 26 травня 2021 року Трускавецького міського сектору ГУ ДМС України у Львівській області була надана засвідчена копія Ф.1 на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допитані як свідки в судовому засіданні ОСОБА_4 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л.І. за наданими їм фотокартками паспорта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ) та форми №1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , остання була опізнана як одна й та сама людина відома їм як ОСОБА_5 .

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , підтвердили раніше надані суду заяви свідків, що були посвідчені нотаріально.

Зокрема ОСОБА_4 в судовому засіданні, так й в письмовій заяві свідка зазначив, що з ОСОБА_5 , її сином ОСОБА_14 знайомий з 2015 року коли він допомагав рідній сестрі, ОСОБА_15 , в пошуку з метою придбання у власність квартири в м.Києві. Познайомився із зазначеними особами саме під час перегляду квартир й придбання у ОСОБА_5 іншої квартири. Потім ОСОБА_4 з ОСОБА_14 їздили разом до Туреччини, зустрічали в одному колі новий рік, ОСОБА_4 був свідком відкриття ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ( АДРЕСА_3 , що свідчить про те, що між ними виникла певна довіра.

Навесні 2016 року ОСОБА_4 , уклав договір позики та іпотеки квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 на праві приватної власності. 05 березня 2017 року ОСОБА_4 разом зі своїм товаришем - ОСОБА_10 приїхав до м. Києва, де 06 березня 2017 року зустрівся із ОСОБА_14 у квартирі сестри ОСОБА_15 та обговорили фінансові питання , під час якої ОСОБА_14 повідомив, що 07 березня 2017 року у другій половині дня треба приїхати до нотаріуса і почати процес підготовки до продажу квартири, що знаходиться в іпотеці. 07 березня 2017 року ОСОБА_4 із ОСОБА_10 приїхали до офісу приватного нотаріуса Лазарєвої Л.І., де знаходилися ОСОБА_5 , її син ОСОБА_14 , її невістка ОСОБА_16 , які одразу почали вмовляти ОСОБА_4 зняти іпотеку з квартири АДРЕСА_1 з метою проведення розрахунку за договором позики після продажу спірної квартири третій особі. Проте, ОСОБА_5 не повернула ОСОБА_4 борг за договором позики по сьогоднішній день. Починаючи з кінця березня 2017 року ОСОБА_14 , його мати ОСОБА_5 почали уникати зустрічі із ним, по телефону казали, що угода з продажу квартири відкладається з вини покупця. В середині червня 2017 року керуючий рестораном «Альмондо» ОСОБА_17 , при особистій зустрічі із ОСОБА_4 повідомив йому, що ОСОБА_14 з матір`ю ОСОБА_5 «формально» переоформили все своє майно на ОСОБА_2 , їх місцезнаходження йому не відомо. Під час пошуку ОСОБА_5 і ОСОБА_14 було виявлено, що фактично зазначені особи з народження є: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/11110/20 (провадження № 6/712/332/20) від 24 листопада 2020 року подання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про розшук боржника - задоволено. Оголошено в розшук боржника - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Петровське, Ярославської області, яка була зареєстрована: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_1 виданий Новомиколаївський РВ ГУМВС України в Запорізькій області 25 травня 2011 року; або паспорт НОМЕР_2 виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 30 квітня 1999 року, РНОКПП НОМЕР_7 , фактичне місце реєстрації та місце проживання не відоме (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93125320).

Приватний нотаріус Лазарєва Л. І., яка була допитана в судовому засіданні 01 березня 2023 року повідомила, що нею 05 березня 2016 року був посвідчений договір позики, укладений між ОСОБА_5 , як позичальником, і ОСОБА_4 , як позикодавцем, на забезпечення належного виконання якого між ними ж був укладений договір іпотеки. 07 березня 2017 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 звернувся до неї з метою виправлення помилок у договорі позики та нотаріального посвідчення заяви, якою ОСОБА_4 просив зняти заборону на відчуження квартири, що перебувала в іпотеці. У заяві ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_5 здійснила з ним повний розрахунок за договором позики від 05 березня 2016 року, однак відомості викладені в цій заяві не відповідали дійсності, бо, присутній цієї дати в нотаріальній конторі за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_4 від ОСОБА_5 під час складання та посвідчення заяви грошових коштів не отримував. Вона, приватний нотаріус Лазарєва Л. І., відмовляла ОСОБА_4 від підписання, посвідчення цієї заяви; намагалася вплинути на нього, щодо чіткої послідовності дій: з першу розрахунок, після подання заяв про зняття заборони, іпотеки до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак на її думку, ОСОБА_4 , перебуваючи під впливом ОСОБА_5 , яка його запевнила, що розрахунок за договором позики від 05 березня 2016 року буде проведений найближчим часом, все ж таки 07 березня 2017 року посвідчив заяву про виконання ОСОБА_5 перед ним зобов`язання, щодо повернення коштів. В подальшому, при перевірці майнового стану ОСОБА_5 , за фактами неодноразового звернення до неї ОСОБА_4 зі скаргами на відсутність будь-якого розрахунку ОСОБА_5 із ним за договором позики від 05 березня 2016 року стало відомо, що ОСОБА_5 28 березня 2017 року все належне їй нерухоме майно, а саме квартири №69 , 93 , гараж № НОМЕР_8 , АДРЕСА_8 , продала, відчужила ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не має права давати свідчення в якості свідка щодо відомостей, які становлять нотаріальну таємницю, крім випадків, коли цього вимагають особи, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

13 березня 2023 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про те, що допитана у якості свідка приватний нотаріус мала право давати свідчення в якості свідка щодо відомостей, які ставлять нотаріальну таємницю, бо зазначені свідчення були надані на вимогу ОСОБА_4 , як сторони договорів позики, іпотеки від 05 березня 2016 року. Погодження іншої сторони договорів - ОСОБА_5 не вимагається, адже ця особа знаходиться у розшуку Міністерства внутрішніх справ України.

Допитаний як свідок ОСОБА_10 підтвердив факти викладені ним у письмовій заяві свідка від 09 січня 2020 року, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., зареєстрована в реєстрі за №30). Зазначив, що йому особисто відомо про укладення між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 05 березня 2016 року договорів позики та договору іпотеки, оскільки в цей день він разом із ОСОБА_4 приїхав до м.Києва поїздом «711*ДА ФІРМ ІС+», про що свідчить посадочний документ №000B3C88-27EF-5AF8-0002, де знаходилися 2(два) дні. З Києва разом із ОСОБА_4 він виїхав зранку 08 березня 2017 року поїздом «712 КА ФІРМ ІС+» (посадочний документ №000B3C88-35F2-979А-0002).07 березня 2017 року він разом із ОСОБА_4 знаходився в приміщенні приватного нотаріуса Лазарєвої Л.І., що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_10 підтвердив, що ні 07 березня 2017 року, ні в подальшому будь-яких грошових коштів за договором позики від 05 березня 2016 року від ОСОБА_5 ОСОБА_4 не отримував. Заява про повне виконання зобов`язання ОСОБА_5 за договором позики від 05 березня 2016 року була складена ОСОБА_4 помилково, за фактом введення останнього в оману про розрахунок в майбутньому. В результаті шахрайських дій ОСОБА_5 треті особи незаконно привласнили належні ОСОБА_4 грошові кошти.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Установлено, що 05 березня 2016 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 850 000,00 дол. США, що за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання цього договору становило 22 516 500,00 грн.

На забезпечення належного виконання умов договору позики 05 березня 2016 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І., зареєстрований в реєстрі № 538, за умовами якого ОСОБА_5 як іпотекодавець передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначені договори в судовому порядку недійсними чи неукладеними не визнавалися, їх нікчемність також не встановлювалася.

Відповідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначенні способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору позики, умови якого, як стверджує позивач ОСОБА_5 не виконані, адже борг не повернено, а заява про повернення боргу є недійсною, оскільки зазначене в ній не відповідає дійсності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17(провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач скористався наданими йому ЦПК України правами та змінив свої позовні вимоги, що були заявлені ним при зверненні до суду.

Проте, заявлені уточнені позивачем вимоги про визнання недійсною заяви про повернення боргу, діючими (неприпиненими) договорів позики та іпотеки є неналежним способом захисту, адже факти припинення чи не припинення зобов`язань за договорами позики та іпотеки; дійсність, недійсність чи нікчемність заяви про виконання умов договору позики мають бути встановленні у справі про стягнення заборгованості за договором позики від 05 березня 2016 року, однак позивач змінивши свої вимоги не просить стягнути заборгованість за договором позики чи звернути стягнення на предмет іпотеки.Вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса та припинення запису залежать від наявності/ відсутності правових підстав для стягнення боргу чи захисту порушеного права на підставі предмета іпотеки.

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що обрання позивачем неправомірного (неналежного) способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21).

Ураховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити у зв`язку з обранням позивачем неправомірного (неналежного) способу захисту. Оскільки обраний позивачем спосіб захисту у цій справі є неналежним, суд не надає оцінку зібраним у цій справі доказам.

Керуючись статтями 47, 55 Конституції України, статтями 15, 16 ЦК України, статтями 1-23, 76-81, 141, 158, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання заяви недійсною, визнання договорів діючим (не припиненим), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення запису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2023 року.

Суддя О. Л. Бусик