Справа № 463/4216/17
Провадження № 2-др/463/8/23
06 березня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді: Стрепка Н.Л.,
з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -
позивач звернулася до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, у якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортний засіб марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 , провести поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шляхом визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на частини транспортного засобу марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 21 серпня 2017 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Шеремету Г.І.
Ухвалою суду від 21 вересня 2017 року відкрито провадження у справі (в редакції ЦПК України до набрання чинності змінами від 3 жовтня 2017 року).
У зв`язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року та вступом в дію 15 грудня 2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, судом у даній справі було продовжено розгляд справи з призначенням підготовчого засідання.
17 квітня 2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 24 липня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача про забезпечення доказів та доручено Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області допитати свідка ОСОБА_5 .
Також ухвалою суду від 24 липня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області відомості про те, які транспортні засоби зареєстровані/перебували у власності ОСОБА_3 у період з 31 серпня 2013 року і по день надання відповіді, та на підставі яких документів вони йому належать, а також інформацію щодо відчуження ОСОБА_3 у зазначений вище період транспортних засобів, із зазначенням часу відчуження та документів, на підставі яких здійснено відчуження.
Окрім того ухвалою суду від 24 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
13 серпня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на виконання ухвали суду від 24 липня 2018 року про витребування доказів.
18 вересня 2018 року на адресу суду з Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали виконання судового доручення на виконання ухвали суду від 24 липня 2018 року про забезпечення доказів.
Протокольною ухвалою у судовому засіданні 12 листопада 2019 року до участі у розгляді справи у якості третьої особи залучено власника транспортного засобу марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_6
3 грудня 2019 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_6
11 березня 2020 року судом скеровано до Миколаївського районного суду м. Львова запит про надання матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
У відповідь на такий 6 квітня 2020 року на адресу суду з Миколаївського районного суду м. Львова надійшли матеріали цивільної справи № 447/438/17, провадження № 2/447/443/17, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
22 січня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи на підставі розпорядження керівника апарату з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи у зв`язку зі смертю головуючої судді Шеремети Г.І.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено суддю Стрепка Н.Л.
Ухвалою суду від 27 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Стрепком Н.Л., розпочато в такій підготовче провадження та призначено підготовче засідання.
5 березня 2021 року представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Ратичем Т.М., що діє на підставі ордеру серії ЛВ №135004 від 24 липня 2018 року, подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив: визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 ; провести поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шляхом визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на частини транспортного засобу автомобіля марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частини вартості автомобіля «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 ; присудити ОСОБА_2 судові витрати.
Також 5 березня 2021 року представником позивача ОСОБА_1 подано клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
В підготовчому засіданні 19 березня 2021 року третьою особою повідомлено про зміну нею прізвища з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 у зв`язку з укладенням шлюбу.
Протокольною ухвалою підготовчого засідання 23 квітня 2021 року судом прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 5 березня 2021 року.
Ухвалою суду від 3 червня 2021 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та на час її проведення провадження у справі зупинено.
20 вересня 2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи № 2979 від 15 вересня 2021 року, складений старшим судовим експертом лабораторії автотехнічних досліджень Львівського НДІСЕ Білим О.О.
У зв`язку з наведеним ухвалою суду від 21 вересня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому підготовчому засіданні.
Надалі справу неодноразово було призначено до розгляду у підготовчих засіданнях, зокрема на 15 листопада 2021 року, 17 грудня 2021 року, 31 січня 2022 року, 25 лютого 2022 року, 18 травня 2022 року, однак у таких розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявками учасників справи та клопотаннями останніх.
Протокольною ухвалою підготовчого засідання 17 червня 2022 року судом прийнято до розгляду вказану вище заяву про уточнення позовних вимог.
7 липня 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про призначення у справі повторної експертизи.
Ухвалою суду від 8 липня 2022 року задоволено вказану вище заяву та призначено у справі повторну судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, окрім старшого судового експерта лабораторії автотехнічних досліджень Білого О.О., та на час її проведення провадження у справі зупинено.
17 листопада 2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 2446-Е від 10 листопада 2022 року, складений за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.
Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому підготовчому засіданні на 1 грудня 2022 року, однак у такому розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача.
Ухвалою суду від 24 січня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 3 лютого 2023 року, однак у такому в розгляді справи оголошено перерву.
Рішенням суду від 27 лютого 2023 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя; визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 ; проведено поділ спільної сумісної власності подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсацію частини вартості автомобіля «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 60650,5 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 5797,75 грн. В даному рішенні суд вирішуючи питання судових витрат вказав, що не вирішує питання стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки не надано доказів понесення таких.

2 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 подав на електронну адресу суду заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення у даній справі, присудивши ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу щодо розподілу судових витрат.

Подану заяву мотивує тим, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги № 14/18 від 6 лютого 2018 року, пунктами 1.1,1.2 якого визначено справу, у якій клієнт отримає правову допомогу, та суть такої допомоги. Зазначає, що іншого договору про надання правової допомоги вони з позивачем не укладали, пунктом 2.3 вказаного договору погодили загальна вартість послуг - 18 000 грн. При цьому вказує, що порядок сплати гонорару визначено п. 2.4 договору, цифра «4.3» вписана в даний пункт договору помилково, мався на увазі п 2.3, оскільки іншої суми вони з позивачем не погоджували. Посилається на правові позиції, викладені у постановах Верховного суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, від 31 січня 2022 року в справі №185/5421/21, від 16 червня 2022 року в справі №873/244/21, від 27 липня 2022 року в справі №686/28627/18, а також правові позиції ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» та у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану».

Оскільки ст.ст. 141, 270 ЦПК України не передбачено обов`язку суду здійснювати виклик учасників справи в судове засідання при ухваленні додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд вирішує подану заяву без виклику учасників справи в судове засідання та відтак, згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, поданої заяви, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 27 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено. В даному рішенні суд вирішуючи питання судових витрат вказав, що не вирішує питання стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки не надано доказів понесення таких. При цьому зазначив, що з наданого стороною позивача витягу з договору № 14/18 про надання правової допомоги від 6 лютого 2018 року укладеного між позивачем і її представником адвокатом Ратичем Т.М. неможливо встановити точної вартості договору, оскільки згідно з п. 2.3 вказаного договору загальна вартість послуг адвоката за цим договором становить 18000 грн., проте згідно з п. 2.4 такого вартість послуг, визначена в п. 4.3 цього договору, клієнт сплачує адвокату протягом 30 днів з моменту набранням законної сили рішенням Личаківського районного суду м. Львова в даній справі. Суд звернув увагу, що п. 4.3 наданий суду витяг з договору не містить, а тому неможливо встановити, яка загальна вартість витрат на правову допомогу становить в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача Ратичем Т.М. разом з заявою про уточнення позовних вимог, отриманою судом 5 березня 2021 року, було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат витрат на професійну правничу допомогу, а 13 лютого 2023 року на адресу суду надійшло клопотання останнього про долучення до матеріалів справи договору № 14/18 про надання правової допомоги від 6 лютого 2018 року, як доказу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщосудом не вирішено питання про судові витрати.

Так згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 вказаної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відповідно до ч. 2 даної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому згідно з частинами 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім того при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Водночас згідно з правовою позицією, викладеною Верховним судом в постановах від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, від 31 січня 2022 року в справі №185/5421/21, винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги також може бути визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, яка за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ сформував правову позицію про те, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями, а тому витрати за цим гонораром є «фактично понесеними». Така ж позиція сформована ЄСПЛ у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану»

Аналогічну правову позицію підтримав Верховний суд у постановах від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, від 27 липня 2022 року в справі №686/28627/18 вказавши, що у своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 9 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду».

Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату. Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану».

Також у своїй постанові від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ОСОБА_2 у такій здійснював адвокат Ратич Т.М. на підставі ордеру серії ЛВ №135004 від 24 липня 2018 року (т. 1 а.с. 61а), виданого та підставі договору про надання правової допомоги № 14/18 від 6 лютого 2018 року.

Зокрема встановлено, що 6 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та адвокатом Ратичем Т.М. було укладено договір № 14/18 про надання правової допомоги (т. 2 а.с. 83). Згідно з пунктами даного договору 1.1., 1.2. предметом такого є надання адвокатом правової допомоги клієнту у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що полягає у складанні позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, клопотань, заяв, участі адвоката у судових засіданнях.

Порядок оплати послуг адвоката визначений розділом 2. договору. Зокрема згідно з пунктом 2.3. загальна вартість послуг адвоката за цим договором становить 18000 грн. При цьому відповідно до п. 2.4. вартість послуг, визначену в п. 4.3 цього договору, клієнт сплачує адвокату протягом 30 днів з моменту набрання законної сили рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Слід зауважити, що пункту п. 4.3 вказаний договір не містить, надана копія договору містить лише три розділи, при цьому після розділів 1. «Предмет договору» та 2. «Порядок оплати послуг адвоката» слідує одразу розділ 5. «Заключні положення» з відповідними пунктами 5.1. та 5.2. такого, з чого судом при ухваленні рішення було зроблено висновок, що дана копія є витягом з договору, а не повним текстом такого. Водночас у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення адвокат вказав, що у такому помилково було зазначено невірну нумерацію пункту та надана копія є копією саме договору, а не витягом з такого.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу від 3 березня 2021 року (т. 1 а.с. 181) адвокатом надавались клієнту наступні послуги: з`ясування адвокатом всіх відомих клієнту обставин, які можуть позначитися на визначенні наявності правової позиції у справі та її змісті (1 год.) 1000 грн.; вивчення та аналіз адвокатом чинного законодавства України, пошук та дослідження практики застосування відповідних норм права з метою визначення наявності фактичних правових підстав для виконання доручення клієнта, надання клієнту первинної консультації і роз`яснень з правових питань, пов`язаних зі справою (3 год.) 3000 грн.; наради адвоката з клієнтом щодо погодження тактики представництва та заходів, які вживатимуться адвокатом для захисту інтересів клієнта у суді (2 год.) 2000 грн.; складання адвокатом заяви про уточнення позовних вимог (5 год.) 4000 грн., участь адвоката у судових засіданнях (2 год.) 3000 грн., гонорар адвоката 5000 грн., разом 18000 грн.

Відтак, з врахуванням наявних в матеріалах справи документів на підтвердження вартості витрат на професійну правничу допомогу, що мають бути сплачені позивачем адвокату у зв`язку з розглядом даної справи відповідно до договору про надання правової допомоги, а також наданих представником позивача в його заяві пояснень щодо нумерації пунктів вказаного договору, того, що судом задоволено позов ОСОБА_2 , а відтак її судові витрати, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу, мають бути покладені на відповідача, суд приходить до переконання, що заява представника позивача підлягає до задоволення, оскільки заявлений розмір витрат є співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову.

Керуючись ст.ст. 13, 33, 133, 137, 141, 247, 264, 265, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя: Стрепко Н.Л