Справа № 346/4886/21
Провадження № 22-ц/4808/127/23
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Возняк В.Д.

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Сохана В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» назву якого змінено на Акціонерне товариство «Сеанс Банк» адвоката Матвійчука Михайла Зеноновича на рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 жовтня 2022 року, ухвалене в складі судді Васильковського В.В. в м. Коломия, повний текст складено 10 жовтня 2022 року, у справі за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк Світлана Василівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Акціонерне товариства "Альфа-Банк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк Світлана Василівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Позовні вимоги, мотивовані тим, що 01 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1298-22/340, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникам кредит у розмірі 15 000,00 швейцарських франків строком до 29.07.2022 року на власні потреби, зі сплатою 10% річних . Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши кредит. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 01 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Шкіндер С.В. та зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1510. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 , передав в іпотеку банку нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 54,15 кв.м., житловою площею 37,11 кв.м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк». У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Укрсоцбанк» в 2015 році звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості та рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з обох на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 1298-22/340 від 01.08.2007 року у розмірі 183 156,46 грн, яка складається: із заборгованості за кредитом 9 029,05 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ становить 159 551,99 грн; заборгованості за відсотками 1016,51 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ становить 17 962,72 грн; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 211,84 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ становить 3 743,43 грн; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 107,43 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ становить 1 898,32 грн, а також судові витрати в розмірі 915,78 грн з кожного. На виконання рішення суду 06.08.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано- Франківської області було видано виконавчі листи. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.01.2021 року, зміненою в мотивувальній частині постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 31.03.2021 року замінено стягувача у виконавчому провадженні на АТ «Альфа-Банк». 30.01.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено: 1) Договір купівлі - продажу земельної ділянки від 30.01.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 відчужив земельну ділянку розташовану за адресою село Ворона, Коломийського району, Івано- Франківської області, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2184 гектара, у тому числі за земельними угіддями - багаторічні насадження - 0,1684 га, малоповерхова забудова - 0,0047 га, малоповерхова забудова - 0,0050 га, малоповерхова забудова - 0,0403 га, цільове призначення земельної ділянки- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер- :05:00160001, що належала ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 287107 виданого Веронською сільською радою 11.07.2011 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом; 2) Договір купівлі - продажу земельної ділянки від 30.01.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 відчужив земельну ділянку розташовану за адресою село Ворона, Коломийського району, Івано- Франківської області, яка надана для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2436 гектара, у тому числі за земельними угіддями - рілля - 0,2436 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер- :05:00160002, що належала ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 287108 виданого Веронською сільською радою 11.07.2011 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Вважає, шо обидва Договори купівлі - продажу є фіктивними та такими, що порушують права АТ «Альфа-Банк» як кредитора, оскільки спрямовані на ухилення боржником від виконання своїх цивільно-правових зобов`язань та рішення суду про стягнення заборгованості, шляхом приховування належного боржнику майна від примусової реалізації. Станом на дату укладення спірних договорів рішення суду по справі № 344/3534/15-ц набрало законної сили, однак не було пред`явлено до примусового виконання, оскільки виникла необхідність у заміні стягувача на його правонаступника для чого необхідно було звертатись до суду, чим скористувався боржник відчуживши належне йому майно третій особі.

Просить визнати недійсними договори купівлі - продажу земельної ділянки від 30.01.2020 року та договір купівлі - продажу земельної ділянки від 30.01.2020 року та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розташовану за адресою село Ворона, Коломийського району, Івано- Франківської області, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельну ділянку розташовану за адресою село Ворона, Коломийського району, Івано- Франківської області, яка надана для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2436 гектара.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк Світлана Василівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Матвійчук М. З. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що ОСОБА_1 вчинив оскаржувані правочини через 5 місяців після прийняття остаточне рішення суду, при цьому володіючи спірним майном починаючи з 2011 року, безспірно свідчить про наявність у нього умислу саме ухилитись від виконання рішення суду, адже кредитор за таких умов втрачав як можливість задовольнити свої вимоги за рахунок належного боржнику майна яке ним відчужено, так і за рахунок предмету іпотеки. На час вчинення спірних відносин діє заборона на звернення стягнення на єдине житлове майно боржника, таким чином після відчуження ОСОБА_1 майна, унеможливлюється виконання рішення про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставне майно. Про фіктивність правочинів свідчить і їх ціна, яка складала всього 52 200,00 грн по першому договору та 30 400,00 грн по другому договору, яка вочевидь є явно заниженою.

28 грудня 2022 року ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує, що відсутні спеціальні обмеження щодо розпорядження позичальником будь-яким належним йому майном, яке не являлося предметом іпотеки і не перебувало під арештом чи забороною. Водночас, грошове зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №1298- 22/340 від 01.08.2007 року у розмірі 183156,46 грн., повністю забезпечено іпотекою, а саме двокімнатною квартирою вартість якої навіть згідно п.1.2 Іпотечного договору від 01.08.2007 року становила еквівалент 30 128,77 швейцарських франка, що згідно офіційного курсу НБУ 39,3465 грн. зараз становить 1 185 461,65 грн, що значно більше суми боргу

02 січня 2023 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив. Вказує, що протягом попередніх двох років ним вчинялися і вчиняються заходи щодо погашення свого грошового зобов`язання перед AT «Альфа-Банк» навіть не за рахунок звернення стягнення такого боргу на іпотечне майно, а і за рахунок сплати боргу в грошовій формі, в т.ч. з застосуванням такого правового механізму як його «обов`язкова реструктуризація». Крім того, 21.12.2022 року ним здійснено на користь AT «Альфа-Банк» проміжний платіж в сумі 14500 грн. на часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що не заперечується банком.

У попередньому судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Матвійчук М.З. апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_1 адвокат Сохан В.Є. доводи апеляційної скарги заперечив, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено сукупності обставин, які б переконливо свідчили про доведеність факту, що відповідач ОСОБА_1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб та відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.З окрема, як на підставу позову позивач посилається на родинні зв`язки між відповідачами. Однак вказаний аргумент не підтверджений жодним доказом. Крім того, відсутня така обставина, як відсутність після відчуження спірного майна у відповідача іншого майна, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. Так, вказане спростовується тим, що зобов`язання ОСОБА_1 забезпечено відповідно до Договору іпотеки від 01.08.2007 року, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира, загальною площею 54,15 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .Також жодним доказом позивачем не доведено занижену вартість відчуження земельних ділянок

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 01.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 1298-22/340, умовами якого передбачено, що АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» надає ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 15 000,00 швейцарських франків, зі сплатою 10,0 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 29 липня 2022 року, відповідно до графіку. (а.с. 18-19).

З метою забезпечення виконання за кредитним договором 01.08.2007 року укладено Іпотечний договір. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира, загальною площею 54,15 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-22).

З метою забезпечення виконання за кредитним договором 01.08.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 303, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених в укладеному Договорі кредиту № 1298-22/340 від 01.08.2007 року (а.с. 23).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2019 року стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту № 1298-22/340 від 01.08.2007 року у розмірі 183 156,46 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 9029,05 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ становить 159 551,99 грн.; заборгованість за відсотками - 1016,51 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ становить 17 962,72 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 211,84 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ становить 3743,43 грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 107,43 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ становить 1898,32 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 915,78 гривень із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 915,78 гривень. (а.с.26-32).

На виконання рішення 06.08.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області по справі № 344/3534/15-ц видано виконавчі листи (а.с. 33-34).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.01.2021 року замінено сторону виконавчого провадження, з примусового виконання рішення за № 344/3534/15-ц, постановленого 19.04.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: сторону стягувача - АТ «Укрсоцбанк» на акціонерне товариство «Альфа-Банк».

30.01.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки від 30.01.2020 року посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В., та зареєстрований в реєстрі за №114, згідно якого ОСОБА_1 відчужив земельну ділянку розташовану за адресою село Ворона, Коломийського району, Івано-Франківської області, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2184 гектара, у тому числі за земельними угіддями - багаторічні насадження - 0,1684 га, малоповерхова забудова - 0,0047 га, малоповерхова забудова - 0,0050 га, малоповерхова забудова - 0,0403 га, цільове призначення земельної ділянки- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер- 1:05:001:0001, що належала ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 287107 виданого Веронською сільською радою 11.07.2011 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 38-39).

30.01.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено Договір купівлі - продажу земельної ділянки від 30.01.2020 року посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В., та зареєстрований в реєстрі за №116, згідно якого ОСОБА_1 відчужив земельну ділянку розташовану за адресою село Ворона, Коломийського району, Івано- Франківської області, яка надана для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2436 гектара, у тому числі за земельними угіддями - рілля - 0,2436 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер- :05:00160002, що належала ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 287108 виданого Веронською сільською радою 11.07.2011 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 40-41).

На момент звернення до суду з позовом у справі, яка переглядається, рішення суду боржники не виконали.

В оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стверджував, що цей договір є фіктивним та укладений з метою ухилення від сплати боргу за кредитним договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У статті 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 зазначено таке: «Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Як наголошував Верховний Суд України (постанови від 01 червня 2016 року у справі № 920/1771/14, від 30 листопада 2016 року у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину потрібно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце».

Отже, у справах про оспорювання договору за позовом особи, яка не є його стороною, спершу потрібно встановити, яким чином договір порушує (зачіпає) її права та законні інтереси.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19).

За умови встановлення факту наявності у боржника іншого майна, за рахунок якого кредитор не позбавлений можливості задовольнити свої вимоги, не можна стверджувати, що права кредитора порушені укладенням угод про відчуження майна, що не матимуть наслідком неплатоспроможність боржника.

Установлено, що у забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 1298-22/340 від 01.08.2007 року укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , умовами якого АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 15 000,00 швейцарських франків, зі сплатою 10,0 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 29 липня 2022 року, ОСОБА_1 передав в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 54,15 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п.1.2 Іпотечного договору від 01.08.2007 року вартість вказаної квартири становила еквівалент 30 128,77 швейцарських франка, що згідно офіційного курсу НБУ 39,3465 грн. зараз становить 1 185 461,65 грн, що значно більше суми боргу (а.с. 20-22).

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що оспорювані договори купівлі-продажу є фіктивними та їх ціна є заниженною, оскільки позивачем з цього приводу не подано жодних доказів.

Установлено, що на час укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу, відчужувані земельні ділянки не перебували під арештом чи забороною, на дату укладення спірних договорів рішення суду по справі № 344/3534/15-ц про стягнення з боржника коштів не було пред`явлено до примусового виконання, тому відповідно статтей 316, 317, 319 ЦК України ОСОБА_1 як власник з володіння, користування і розпорядження належним йому майном, мав право його відчужувати.

Крім цього, кредитор не позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, тому не можна стверджувати, що права кредитора порушені укладенням угод про відчуження майна, що матимуть наслідком неплатоспроможність боржника. Разом з тим, 21.12.2022 року боржником здійснено на користь AT «Альфа-Банк» проміжний платіж в сумі 14500 грн на часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що не заперечується банком і свідчить про його платоспроможність.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Сеанс Банк» адвоката Матвійчука Михайла Зеноновича залишити без задоволення. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складено 02 березня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта