справа № 487/2991/22 провадження №2/489/711/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (далі ДП «НАРП»), третя особа Державний концерн «Укроборонпром» (далі ДК «Укроборонпром»), про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги

встановив:

У жовтні 2022 року позивач звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та надати до суд розрахунок компенсації за невикористану відпустку за 16,5 календарних днів та вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку; стягнути з відповідача на його користь вказану компенсацію та вихідну допомогу.

Позов мотивований тим, що з 30.07.2015 по 31.03.2022 позивач працював на посаді директора ДП «НАРП» та був звільнений з посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору, відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Проте до теперішнього часу роботодавцем не проведено з ним остаточного розрахунку - не виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку за 16,5 календарних днів та вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку, що передбачено наказом № 82-К від 31.03.2022.

У відзиві на позов від 27.01.2023 № 173/10 представник відповідача ДП «НАРП» в задоволенні позовних вимог просила відмовити та одночасно поновити строк на подання відзиву на позов.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує, що 31.03.2022 ДК «Укроборонпром» видано наказ № 137-К про звільнення ОСОБА_1 . Згідно наказу контракт з позивачем припинено 31.03.20222 відповідно до пункту «а» контракту від 28.07.2020 № 13К/20 та його звільнено за пунктом 2 частини першої статті 36 КзПП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Того ж дня, ДП «НАРП» за підписом директора Віктора Кирницького видано наказ № 82-К про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП «НАРП» за пунктом 2 частини першої статті 36 КзПП України у зв`язку із закінченням строку договору. Пунктом 2 цього наказу зобов`язано головного бухгалтера підприємства виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку за 16,5 календарних днів та на підставі контракту від 28.07.2020 № 13К/20 (з урахуванням додаткової урахуванням додаткової угоди до контракту від 17.08.2021 № 28) вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку. Проте, при такому звільненні нарахування ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку непередбачено ані статтею 44 КзПП України, ані умовами контракту, оскільки припинення повноважень позивача відбулося не з ініціативи роботодавця.

Крім того, на виконання наказу № 220 ДК «Укроборонпром» «Про здійснення контролю окремих питань діяльності «Миколаївського авіаремонтного заводу «НАРП» від 27.05.2022, було створено відповідну комісію згідно висновку якої від 03.06.2022 встановлено невідповідність пункту 2 наказу № 82-К від 27.05.2022 в частині зобов`язання нарахувати та виплати ОСОБА_1 вихідну допомогу. За результатами службового розслідування вирішено з метою надання правової оцінки діям колишнього директора ДП «НАРП» ОСОБА_1 та колишнього заступника директора з фінансово-економічних питань ОСОБА_2 передати матеріали до правоохоронних органів. На сьогоднішній день за заявою ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» відкрито кримінальне провадження № 0000008 від 15.06.2022, досудове розслідування по якому триває. Також наказом по підприємству від 12.07.2022 № 208-К відмінено абзац третій пункту 2 наказу від 31.03.2022 № 82-К про виплату вихідної допомоги.

Щодо грошової компенсації за невикористану відпустку то заборгованість по ній погашена до звернення позивача до суду, що підтверджується наданими доказами.

На підтвердження заяви про поновлення строку на надання відзиву на позов, представник відповідача вказує, що копію позовної заяви з додатками відповідачем отримано лише 12.01.2023 та через часті вимикання світла не було можливим надати вмотивований відзив у встановлений судом строк, а тому пропуск такого строку відбувся з поважної причини.

На підставі статті 127 ЦПК України, суд вважає за можливе заяву представника відповідача задовольнити та поновити строк на подання відзиву, який пропущений з поважної причини, оскільки копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками відповідачем отримано 12.01.2023, що підтверджується поштовим повідомленням, а відзив на електрону адресу суду надійшов з незначним запізненням 30.01.2023.

06.02.2023 від ДК «Укроборонпром» до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник третьої особи в задоволені позовних вимог просить відмовити повністю через відсутність заборгованості перед позивачем. Вказує, що згідно розрахункового листа ОСОБА_1 за березень 2022 рік, йому нараховано заробітну плату у загальному розмірі 213318,64 грн. (без урахування утримано загальнообов`язкових податків та зборів), що складається з компенсації 16,5 днів невикористаної відпустки в сумі 98314,43 грн.; оплати простою не з вини працівника 28952,53 грн.; доплати за секретність 10200,00 грн.; доплати за відрядження 7851,68 грн.; окладу по годинам 68000,00 грн. Всього, розмір заробітної плати за березень 2022 року, що підлягає виплаті після утримання податків та зборів становить 171721,50 грн.

Сума компенсації за невикористану відпустку (16,5 календарних днів) складає 98314,43 грн., після утримання податків та зборів належить до виплати 79143,12 грн. Цю суму виплачено позивачу платіжним дорученнями № 1289/0199 від 06.05.2022 та частково платіжним дорученням № 1535/0001 від 06.07.2022.

Щодо вихідної допомоги то ОСОБА_3 звільнено з посади директора на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України припинення трудового договору (контракту) у зв`язку із закінченням строку, а тому виплата такої допомоги не перебачено статтею 44 КзПП України. Нарахування ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку згідно наказу ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» № 82-К від 31.03.2022 не ґрунтується ані на положеннях контракту від 28.07.2020 № 13К/20 (з урахуванням додаткової угоди до контракту від 17.08.2021 № 28) ані на нормах трудового законодавства. На цій підставі 12.07.2022 наказом ДП «НАРП» № 208-К було внесено зміни до наказу № 82-К від 31.03.2022, який абзац третій пункту 2 щодо виплати вихідної допомоги ОСОБА_1 відмінено.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 14.10.2022 справу передано за територіальною підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 17.01.2023 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено ДК «Укроборонпром».

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що з 30.07.2015 по 31.03.2022 позивач працював на посаді директора ДП «НАРП» та був звільнений з посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору, відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Наведені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, контрактом № 13К/20 від 28.07.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ДК «Укроборонпром, та наказом ДП «НАРП» від 31.03.2022 № 82-К про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади з 31.03.2022, у зв`язку із закінченням строку трудового договору - пункт 2 частини першої статті 36 КзПП України.

Відповідно до пункту 2 наказу наказом від 31.03.2022 № 82-К, підставою в якому вказано наказ ДК «Укроборонпром» від 31.03.2022 № 137-К, зобов`язано головного бухгалтера підприємства виплати ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 16,5 календарних днів та на підставі контракту від 28.07.202 № 13К/20 (з урахуванням додаткової угоди до контракту від 17.08.2021 № 28) вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Позивач зазначає, що розрахунок згідно наведеного наказу з ним не було проведено, через що він звертався до в.о. директора ДП «НАРП» із заявою про проведення остаточного розрахунку.

Із відповіді ДП «НАРП» від 13.07.2022 № 1077/ю вбачається, що заборгованість підприємства щодо компенсації за невикористану відпустку за 16,5 календарних днів відсутня, а щодо вихідної допомоги то така виплата не передбачена контрактом та статтею 44 КзПП України, так як звільнення відбулося ув`язку із закінченням строку контракту.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно частини третьої статті 21 КзПП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Підставами припинення трудового договору, відповідно до пункту 2 частини першої статі 36 КзПП України є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Чинним трудовим законодавством передбачено, що обов`язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до розрахункового листа ОСОБА_1 за березень 2022 року останньому нараховано заробітну плату у загальному розмірі 213318,64 грн. (без урахування утримано загальнообов`язкових податків та зборів), що складається з компенсації 16,5 днів відпустки в сумі 98314,43 грн.; оплати простою не з вини працівника 28952,53 грн.; доплати за секретність 10200,00 грн.; доплати за відрядження 7851,68 грн.; окладу по годинам 68000,00 грн. Всього, розмір заробітної плати за березень 2022 року, що підлягає виплаті після утримання податків та зборів становить 171721,50 грн.

Сума компенсації за невикористану відпустку за 16,5 календарних днів складає 98314,43 грн., після утримання податків та зборів належить до виплати 79143,12 грн. та виплачена позивачу платіжними дорученнями № 1289/0199 від 06.05.2022 та частково платіжним дорученням № 1535/0001 від 06.07.2022.

Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується погашення відповідачем заборгованості перед позивачем з грошової компенсації за невикористану відпустку тривалістю 16,5 календарних днів, а тому відсутні підстави для стягнення такої заборгованості з відповідача.

Щодо стягнення вихідної допомоги

Додатковою угодою № 28 від 17.08.2021 до контракту № 13/к від 28.07.2020, який було укладено між ДП «Укроборонпром» та ОСОБА_1 , були внесені зміни до пункту 2.9 контракту, а саме доповнено даний пункт абзацом шостим змістом: «- припиняє повноваження Керівника. У цьому випадку Керівнику виплачується вихідна допомога у розмірі шестимісячного середнього заробітку;».

Відповідно до умов контракту повноваження позивача як директора ДП «НАРП» припинилися 31.03.2022, у зв`язку із чим його було звільнено з посади на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КзПП України.

Позивач вважає, що в такому випадку він має право на отримання вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Такі доводи позивача суд вважає помилковими, оскільки його звільнення відбулося не за ініціативою роботодавця, що передбачено положеннями статей 40, 41 КзПП України. Тому на спірні правовідносини не поширюються вимоги статті 44 цього Кодексу, якими врегульовано виплату вихідної допомоги.

Відсутні підстави для такої виплати і згідно укладеного між сторонами контракту, так як дострокового розірвання контракту зі сторони роботодавця не відбулося.

Щодо виплати вихідної допомоги обумовленої в наказі про звільнення позивача, який був підписаний самим позивачем в останні день його роботи, то з огляду на встановлені обставини, це також не є підставою для такої виплати.

Крім того, в поясненнях ДК «Укроборонпром» вказує, що наказ Концерну № 137-К від 31.03.2022, на підставі якого позивач видав наказ про своє звільнення, не містить положень щодо виплати вихідної допомоги. На цій підставі, 12.07.2022 наказом ДП «НАРП» № 208-К були внесені зміни до наказу №82-К від 31.03.2022, яким відмінено виплату вихідної допомоги ОСОБА_3 .

Неправомірність включення позивачем до наказу №82-К від 31.03.2022 виплати вихідної допомоги представник відповідача також підтвердила висновком Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 07.10.2022 № СЕ-19/115-22/7147-ЕК, складеного у межах кримінального провадження № 0000008 від 15.06.2022, порушеного за частиною другою статті 15 частиною п`ятою статі 191 КК України.

Згідно висновку експерта мало місце необґрунтоване (безпідставне) нарахування вихідної допомоги директору ДП «НАРП» ОСОБА_1 , з урахуванням висновку щодо результатів контролю окремих питань діяльності ДП «НАРП» № 4.1/5 від 03.06.2033. Загальна сума необґрунтовано нарахованої вихідної допомоги директору ДП «НАРП» ОСОБА_1 складає 806886,45 грн.

Враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази, у суд приходить до висновку про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно судові витрати з судового збору покладаються на державу.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП», третя особа Державний концерн «Укроборонпром», про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач Державне підприємство «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» , , місцезнаходження: м.Миколаїв, вул.Знаменська,4;

третя особа - Державний концерн «Укроборонпром», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Дегтярівська, 36.

Повний текст судового рішення складено 06.03.2023.

Суддя І.В.Коваленко