Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1632/22 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І
Категорія 66 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №288/1632/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання припиненим права користування житлом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Рудника М.І. у смт. Попільні,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом та після його уточнення просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання припиненим права ОСОБА_2 на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить на праві приватної власності вищезгаданий житловий будинок, в якому зареєстрована вона, двоє її дітей, її сестра та бувший чоловік - відповідач по справі.

Зазначає, що шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано 07 серпня 2017 року, після чого він виїхав з будинку та з 2017 року за місцем реєстрації не проживає, не несе обов`язки, пов`язані з утриманням житлового будинку, оплатою комунальних послуг та проведенням поточного ремонту. Його реєстрація в належному їй будинку є перешкодою для неї в користуванні та розпорядженні належним майном, в тому числі і для оформлення житлової субсидії. Житловий будинок складається лише із однієї житлової кімнати. У ній проживає вона, син, донька з малолітньою дитиною. Проживання відповідача в одній з ними кімнаті є неможливим. Це порушує її особисті немайнові права на повагу до приватного життя.

Також, просила врахувати, що відповідачу на праві власності належать два будинки, які знаходяться в Чернівецькій області, тому він не позбавлений права на житло і йому є де проживати.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року позов задоволено повністю та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Невкритий В.Ю. просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Судові витрати понесені в апеляційній інстанції стягнути на користь відповідача.

Зазначає, що судом при ухваленні рішення не були враховані показання свідка ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що відповідач почав проживати у спірному будинку із 2004 року, проводив там ремонт. Він і надалі продовжує там проживати.

Представник стверджує, що ОСОБА_2 тривалий час проживає та зареєстрований у будинку на законних підставах, доказів зворотного позивачем не надано, акт про його непроживання спростовується показаннями свідка. Крім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту. За таких обставин, позовні вимоги є безпідставними, і задоволенню не підлягають. Суд на це уваги не звернув, не застосував практику Верховного Суду, ЄСПЛ та Конвенції при вирішенні спору.

ОСОБА_2 не є фахівцем в галузі права, тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів, останній уклав з Адвокатським об`єднанням «Астрея» договір про надання правничої (правової) допомоги. Сторони погодили вартість надання правничої (правової) допомоги (Гонорар) за Основним договором у суді апеляційної інстанції у розмірі 20 000, 00 грн. Надані Адвокатським об`єднанням послуги підтверджуються наявними у справі доказами, які підлягають стягненню із позивача на користь відповідача.

У поданому відзиві ОСОБА_1 посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також у відзиві міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Невкритий В.Ю. підтримав апеляційну скаргу, надав пояснення, які відповідають її доводам і просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. А також вирішити питання судових витрат понесених відповідачем на правничу допомогу.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що встановлені під час розгляду обставини вказують на те, що порушується право власника на користування майном у відповідності до ст. 391 ЦК України, житловий будинок складається із однієї кімнати, що унеможливлює спільне проживання позивача із відповідачем після розірвання шлюбу, іншого житла вона немає, а у власності відповідача

є інше житло.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи та установлено судом, позивач успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вона є єдиним власником вказаного будинку. Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28 березня 2018 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8, 9).

Згідно довідки № 223/02-12 від 26.09.2022, виданої Квітневою сільською радою Житомирського району, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10).

Відповідно до копії технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 18.11.2017, загальна площа будинку складає 39.8 кв. м, а житлова - 16.3 кв. м (а.с.13-17).

Встановлено, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11-12).

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 23.09.2022, підписаного старостою Єрчицького старостинського округу ОСОБА_15, діловодом ОСОБА_9 та депутатом Квітневої сільської ради ОСОБА_11, в ході обстеження в будинку перебували: власник будинку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перелічені особи зареєстровані в АДРЕСА_1 . Будинок недобудований, складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 39.8 кв. м (а.с.25).

Відповідно до копії Акту обстеження домогосподарства про фактично проживаючих осіб від 31.10.2022, підписаного старостою Єрчицького старостинського округу ОСОБА_15 та депутатами Квітневої сільської ради ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактично проживають: - ОСОБА_1 ; - ОСОБА_6 ; - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 не проживає - подружжя розлучене (а.с.43)

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2022, ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право власності від 01.09.1988 та від 20.11.1988 є власником 2-х житлових будинків у АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 (а.с.62).

Відповідно до дублікатів фіскальних чеків ОСОБА_1 сплачує кошти за розподіл природного газу, газопостачання та електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.63-66).

Статтею 41 Конституції України визначено право кожної особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Положеннями ч.1 ст. 156 ЖК України передбачено, що членами сім`ї власника жилого будинку , які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таку ж норму закону містить ст. 405 ЦК України.

До членів сім`ї власника жилого будинку законодавець відносить подружжя, їх діти і батьки. Також членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають і ведуть з ним спільне господарство ( ст. ст. 64, 156 ЖК України).

Як встановлено судом, позивач набула права власності на спірний будинок вже після розірвання шлюбу із відповідачем і він не є членом сім`ї власника цього житла.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі № 447/455/17, припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, що вказаний будинок складається із однієї житлової кімнати, в якій крім позивача зареєстровані і проживають її діти, подальше користування житлом відповідачем безпосередньо порушує особисті немайнові права на повагу до приватного життя ОСОБА_1 .

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 не приймає участі в утриманні будинку, не сплачує витрати за надані комунальні послуги, має у приватній власності два житлових будинки.

Відповідачем не надано доказів у спростування цих обставин і такі не встановлені судом під час розгляду справи.

При таких обставинах та встановлених доказах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо підтвердження проживання відповідача у вказаному будинку свідком ОСОБА_4 та даними Акту обстеження вказаного домогосподарства про фактично проживаючих осіб від 31.10.2022 висновків суду не спростовують, правового значення не мають, і не вливають на законність та правильність прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

При таких обставинах у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України витрати відповідача, понесені за надання правничої допомоги під час перегляду справи в апеляційній інстанції відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 02 березня 2023 року.