Справа № 188/53/23
Провадження № 2/188/275/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ніколаєвої І.К.,

за участі секретаря судового засідання Фесик Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Петропавлівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Петропавлівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про скасування арешту майна.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що він разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім цього він є власником земельної ділянки площею 0,1498 га. кадастровий номер :04:003:0109, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначає, що на даний час вони зі співвласниками вирішили продати належний їм житловий будинок та належну позивачу земельну ділянку у зв`язку з чим звернулися до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л. В. Проте нотаріус при перевірці відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановила, що на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Арешт нерухомого майна зареєстровано 17.04.2007 року за № 4816786 Петропавлівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ВОБ 3305, бн, 12.10.1993 року Ощадбанк 3305. Також арешт нерухомого майна зареєстровано 17.04.2007 року за № 4816943 Петропавлівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ВОБ 3305, бн, 19.11.1993 року Ощадбанк 3305. Вказаний арешт накладено щодо майна колишнього власника нашого будинку ОСОБА_5 , який з 1995 року не є власником даного будинку.

Вказує, що арешт на житловий будинок накладено на колишнього власника ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вже після того як вони придбали житловий будинок ще в 1995 році та відповідно на час накладення були законними власниками будинку. Через вказані обставини вони, як співвласники житлового будинку не можуть розпорядитися ним,чим відповідно порушується їх право власності передбачене законодавством України. Також позивач вказує, враховуючи наявність накладеного арешту на майно та відсутність підстав, які би виправдовували обмеження їх права власності, неможливість зняття арешту в позасудовому порядку, він змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом зняття такого арешту.

Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. В заяві також вказує, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, рішення винести на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду, своїх пояснень або заяв не надала і представника не направила.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором міни від 18.04.1995 року, який засвідчено державними нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Т. П. та зареєстровано в реєстрі за № 843, реєстраційним посвідченням Петропавлівського БТІ від 31.05.1995 року.

Крім цього позивач є власником земельної ділянки площею 0,1498 га. кадастровий номер :04:003:0109, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.12.2015 року № 49642755 виданим Петропавлівським районним управлінням юстиції Дніпропетровської області, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2015 року № 49642755.

Позивач разом зі співвласниками вирішили продати належний їм житловий будинок та належну позивачу земельну ділянку у зв`язку з чим звернулися до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л. В. Проте нотаріус при перевірці відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановила, що на даний житловий будинок АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Арешт нерухомого майна зареєстровано 17.04.2007 року за № 4816786 Петропавлівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ВОБ 3305, бн, 12.10.1993 року Ощадбанк 3305. Також арешт нерухомого майна зареєстровано 17.04.2007 року за № 4816943 Петропавлівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ВОБ 3305, бн, 19.11.1993 року Ощадбанк 3305. Вказаний арешт накладено щодо майна колишнього власника житлового будинку ОСОБА_5 , який з 1995 року не є власником даного будинку. Дані обставини підтверджуються відомостями з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Таким чином судом встановлено, що арешт на житловий будинок накладено щодо колишнього власника ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вже після того як позивач зі співвласниками придбали житловий будинок ще в 1995 році та відповідно на час накладення арешту були законними власниками будинку.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ніхто не може протиправно позбавити право власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

В постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», викладений підхід до визначення кола осіб, які мають бути залучені до участі в справі за позовами про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна), який фактично не втратив свою чинність, а саме позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Таким чином суд дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ними на підтвердження своїх вимог, враховуючи наявність накладеного арешту на майно та відсутність підстав, які би виправдовували обмеження права власності позивача, неможливість зняття арешту в позасудовому порядку, вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та зняти арешт з житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Петропавлівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про скасування арешту майна задовольнити в повному обсязі.

Зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрований 17.04.2007 року за № 4816786 Петропавлівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ВОБ 3305, бн, 12.10.1993 року Ощадбанк 3305.

Зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрований 17.04.2007 року за № 4816943 Петропавлівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ВОБ 3305, бн, 19.11.1993 року Ощадбанк 3305.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І. К. Ніколаєва