Справа №601/1670/22
Провадження № 2/601/55/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.,

представника позивача Качмар І.О.,

представника відповідача Проценко М.М.

розглянувши в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 09.09.2022 звернувся в суд з позовом до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» у якому просив стягнути з відповідача зайво сплачені кошти за договором про іпотечний кредит № 03-538 від 05.10.2005 в розмірі 8 640 (вісім тисяч шістсот сорок) доларів США, що в еквіваленті становить 345 600 (триста сорок п`ять тисяч шістсот) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 03-538 від 05 жовтня 2005 року, згідно п. 2.1 якого, банк надає позичальнику кредит у сумі 31 500.00 (тридцять одна тисяча п`ятсот) доларів США.

Відповідно до п. 3.10. Договору, за надання та обслуговування кредиту Банк встановлює щомісячну комісійну винагороду в розмірі 0,12% від кредитноїзаборгованості.

17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги. Згідно даного договору відбулося відступлення Права вимоги за кредитним договором № 03-538 від 05.10.2005, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином, правонаступником прав та обов`язків за договором про іпотечний кредит № 03-538 від 05 жовтня 2005 року є ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ».

Позивач вважає п. 3.10. нікчемним, а нараховану плату за надання та обслуговування кредитної заборгованості незаконною та такою, що підлягає поверненню. Неправомірні дії відповідача, щодо безпідставного отримання та збереження майна дають підстави для застосування механізму кондикційного зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, за яким боржник відповідач має повернути кошти, сплачені на виконання позивачем зобов`язання за кредитним договором, підстави для виконання якого згодом відпали. З огляду на викладене, а також сформульовану у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 висновки щодо нікчемності пунктів кредитного договору, позивач вважає за необхідне звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача адвокат Качмар І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Товариства з Обмеженою Відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» Проценко М.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з огляду на наступне. Договір про іпотечний кредит № 03-538 від 05.10.2005 підписаний ОСОБА_1 ще в 2005 році, і про зміст п. 3.10 позивач знав ще з того часу, як і начебто порушення своїх прав та законних інтересів вказаним пунктом, в той же час з позовною заявою до суду звернувся лише в 2022 році, через 17 років після підписання відповідного договору, відтак вважає строк позовної давності пропущеним. Крім того, позивачем не доведено належними і допустимими доказами ні факт сплати коштів згідно п. 3. 10 Кредитного договору взагалі, ні факт розміру сплачених коштів, періоду сплати і на користь первісного кредитора (ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК») чи нового кредитора (Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи») були сплачені ці кошти. Жодних доказів на підтвердження даних обставин ОСОБА_1 не надав.

Представник третьої особи ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

Ухвалою судді від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року в клопотанні позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, відмовлено.

Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та

призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов є безпідставним та в його задоволені слід відмовити зі слідуючих міркувань.

05 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 03-538 від 05 жовтня 2005 року, згідно п. 2.1 якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 31 500.00 (тридцять одна тисяча п`ятсот) доларів США. Відповідно до п. 3.10. Договору, за надання та обслуговування кредиту Банк встановив щомісячну комісійну винагороду в розмірі 0,12% від кредитноїзаборгованості.

10.08.2022 ОСОБА_1 надіслав на адресу ТзОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» вимогу про повернення коштів за кредитним договором № 03-538 від 05 жовтня 2005 року в розмірі 8 640 (вісім тисяч шістсот сорок) доларів США, що в еквіваленті становить 345 600 (триста сорок п`ять тисяч шістсот) гривень.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України, зокрема статті 1212 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. ч. 1, 2 ст. 205, ч.1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що наявність договору чи іншого правочину є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604- 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, тобто, є зобов`язальними, і тому вони регулюються нормами зобов`язального права. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі N 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14.

Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази у їх взаємозв`язку та сукупності підтверджують факт існування між сторонами зобов`язальних відносин, на підставі яких позивачем були здійснені неодноразові та систематичні переведення коштів відповідачу із зазначенням призначення платежу з метою виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, що виключає у даному випадку виникнення кондикційного зобов`язання відповідача та стягнення спірних коштів на підставі статті 1212 ЦК України.

Вищевикладене узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові 61-17609св18 від 17 квітня 2019 року.

Крім того, позивачем не додано належних та допустимих доказів факту сплати коштів згідно п. 3.10 Кредитного договору, їх розміру та період сплати, а також не зазначено на користь первісного кредитора (ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК») чи нового кредитора (Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи») були сплачені зазначені в позовній заяві грошові кошти.

Також, суд вважає безпідставними твердження позивача, що п. 3.10 Кредитного договору є нікчемним в силу закону, оскільки згідно п.50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 справа № 363/1834/17 встановлено, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного до 13 січня 2006 року, щодо встановлення додаткової плати (комісії) за обслуговування споживчого кредиту є оспорюваною (частина перша статті 21 Закону № 1023-XII у редакції, чинній на час його укладення, частина третя статті 215 ЦК України). Таку умову суд може визнати недійсною, зокрема через невідповідність частині першій статті 203 ЦК України (пункту 6 частини першої статті 3, частині третій статті 509 ЦК України, частині першій статті 21 Закону № 1023-XII у вказаній редакції, частині третій статті 55 Закону № 2121-III). Однак позивач таких позовних вимог не заявляв.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У відповідності до частини 2 статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи викладене і керуючись статтями 638, 640, 1212 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» про стягнення зайво сплачених коштів за договором про іпотечний кредит № 03-538 від 05.10.2005 в розмірі 8 640 (вісім тисяч шістсот сорок) доларів США, що в еквіваленті становить 345 600 (триста сорок п`ять тисяч шістсот) гривень,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з Обмеженою Відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», юридична адреса: місто Київ, вулиця Вікентія Хвойки, будинок 21, .

Третя особа: ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», юридична адреса: місто Київ, вулиця Малопідвальна, будинок 8, .

Повний текст рішення складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий: