Справа 556/2271/22
Номер провадження 2/556/75/2023

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07.02.2023 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Агроніжин» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОНІЖИН» (Далі по тесту - ТОВ «АГРОНІЖИН») про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 21 вересня 2017 році між ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупа Дмитра Геннадійовича та його бабою ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі площею 2,83 га, кадастровий номер № :04:032:0061, розташованої на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Відповідно до пункту 8 даного договору передбачено, що він укладається строком на 7 років.

Дана земельна ділянка належала ОСОБА_2 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Право власності ОСОБА_2 , на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_1 в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.09.2022 року, виданого державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області.

На теперішній час відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309765335 від 14.09.2022 року належить ОСОБА_1 , на праві приватної власності площею 2,83 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, кадастровий номер: № :04:032:0061, відповідно до державного акту серії Р4 № 119531, виданого 08.12.2003 року,.

Відповідно до пункту 11 даного договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, до 31 грудня кожного року, але не раніше ніж чим через 12 місяців з моменту з моменту укладення договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, визначеної на 01 січня кожного року.

Відповідно до пункту 10 обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до пункту 9 договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожний рік користування земельною ділянкою зобов`язаний сплачувати суму орендної плати в розмірі визначеному договором.

Вказаний пункт договору не визнаний в судовому порядку недійсним.

Відповідачем, всупереч п.11 договору оренди, орендна плата до 31 грудня 2020 року не сплачена. Аналогічним чином до 31 грудня 2021 року, також не сплачено кошти за рік користування земельною ділянкою. Окрім того, в період 2020 - 2021 років не здійснювалося будь-яких розрахунків в натуральній формі.

До прийняття спадщини, а також після прийняття спадщини у вересні 2022 року ОСОБА_1 , неодноразово звертався в усній формі в телефонному режимі до ТОВ «АГРОНІЖИН» з питанням виплати заборгованості за договором оренди земельної ділянки, однак питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату мені не виплачено.

Після чого ОСОБА_1 , знову ж таки звертався в усній формі до Відповідача повторно з вимогою про дострокове припинення дії договору оренди земельної ділянки та повернення мені земельної ділянки, але також отримав відмову.

Порушення строків виплати орендної плати за користування даною земельною ділянкою у 2019-2021 років позивач вважає порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб.

З врахуванням викладеного, позивач просять суд достроково розірвати договір оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_2 , спадкоємцем якої він є та ТОВ «АГРОНІЖИН»

Вказані позови надійшли до Володимирецького районного суду Рівненської області 02 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 03 листопада 2022 відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 29 грудня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило та процесуальних дій не вчинялось.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився, однак надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ТОВ «АГРОНІЖИН» будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав.

У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , на праві приватної власності належала земельна ділянки загальною площею 2,83 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красносільської сільської ради Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку Р4 № 119531 від 08.12.2003 року.

21.09.2017 році між ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупа Дмитра Геннадійовича та ОСОБА_2 , був укладений договір оренди землі площею 2,83 га, кадастровий номер №:04:032:0061, розташованої на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди тобто земельної ділянки в оренду, підписаного ОСОБА_2 , та ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупа Д.Г., орендодавець передав на підставі договору оренди землі земельну ділянку, загальною площею 2,83 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , спадщину, яка складається з земельної ділянки, прийняв ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.09.2022 року, виданого державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області.

У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На теперішній час відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309765335 від 14.09.2022 року вбачається, що спірна земельна ділянка належить ОСОБА_1 , на праві приватної власності площею 2,83 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, кадастровий номер: № :04:032:0061, відповідно до державного акту серії Р4 № 119531, виданого 08.12.2003 року.

Також судом встановлено, що відповідно до пункту 9 договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожний рік користування земельною ділянкою зобов`язаний сплачувати суму орендної плати в розмірі визначеному договором.

Відповідно до пункту 11 даного договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, до 31 грудня кожного року, але не раніше ніж чим через 12 місяців з моменту з моменту укладення договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, визначеної на 01 січня кожного року.

Відповідно до пункту 8 даного договору передбачено, що він укладається строком на 7 років.

Отже, станом на день розгляду справи вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача ТОВ «АГРОНІЖИН».

Згідно зі ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998 р., з відповідними змінами та доповненнями, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про оренду землі» також визначено, що до нового власника орендованої земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України" Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно договору оренди. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно п.27 оспорюваного Договору оренди землі, орендодавець має право, зокрема, вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням та своєчасного внесення орендної плати.

Також пунктом 38 Договору оренди землі передбачено можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі систематичної несплати орендної плати.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №484/301/18 від 14 листопада 2018 року визначено, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний суд у постановах від 03.02.2020 у справі №530/1578/16-ц (провадження№ 61-4697св19), від 03.08.2020 у справі №551/1064/16-ц (провадження № 61-527св17), від 29.06.2021 у справі № 530/1643/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до п.37 оспорюваного Договору оренди землі від 21.09.2017 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідачем, всупереч п.11 договору оренди, орендна плата за 2019 рік до 31 грудня 2020 року не сплачена, за 2020 рік до 31 грудня 2021 року також не сплачена. Аналогічним чином, за 2021 рік період розрахунку за який настав 31 грудня 2022 року, також не сплачено кошти за користування земельною ділянкою. Окрім того, в період 2019 - 2021 років не здійснювалося будь-яких розрахунків в натуральній формі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем неодноразово, грубо порушено строки сплати орендної плати у терміни, визначені договором оренди землі від 21.09.2017 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням відповідачем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати на протязі 2019-2021 років, оскільки сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримує того, на що він розраховував при укладанні договору.

Сам факт систематичного порушення умов договорів оренди земельних ділянок щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання таких договорів, оскільки згідно зістаттею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.206 Земельного кодексуУкраїни використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Таким чином, на підставі достовірних, належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить.

На підставі викладеного, ст. 93, 211 ЗК України, ст.ст. 11, 15, 626, 627, 628, 631, 638, 640, 651 ЦК України, ст. ст. 1, 12, 13, 25, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Агроніжин» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки - задовольнити.

Достроково розірвати договір від 21.09.2017 року оренди земельної ділянки, кадастровий №:04:032:0061, площею 2,83 га., укладений між Товариством з Обмеженою Відповідальністю «АГРОНІЖИН» та ОСОБА_2 , правонаступником (спадкоємцем) якої являється ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Володимирецьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачами які не приймали участі при розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.В. Іванків

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Агроніжин» , юридична адреса: 08131, с. Софіївська Борщагівка, вул. Озерна, буд.3-А Києво-Святошинський район, Київська область.