У х в а л а

Іменем України

03 березня 2023 року

м. Київ

справа № 758/2418/17-ц

провадження № 61-2066 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року

у справі за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука Віталія Григоровича щодо передання майна на реалізацію,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив зупинити реалізацію арештованого майна, а саме 1/4 частини квартири

АДРЕСА_1 ; визнати неправомірними дії приватного виконавця округу

м. Києва Пилипчука В. Г. у виконавчому провадженні №62405696 щодо передачі на реалізацію зазначеної квартири; зобов`язати приватного виконавця округу м. Києва Пилипчука В. Г. вчинити всі необхідні дії щодо зняття та/або недопущення реалізації 1/4 частини вищевказаної квартири до моменту визначення у судовому порядку частки ОСОБА_1 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року

у задоволенні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року залишено без змін.

14 лютого 2023 року до Верховного Суду через відділ «Прийом громадян» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано касаційну скаргу,

у якій просить ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нову постанову про задоволення скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги фізичної особи-підприємця

ОСОБА_1 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України.

У частині першій статті 357 ЦК України зазначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласника або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі

№ 367/6231/16-ц (провадження № 14-529 цс 19) зазначено, що «поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону «Про виконавче провадження» у редакції 1999 року, (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. (…) частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні».

Судом установлено, що квартира, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2 , набута у власність ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 шляхом приватизації. Після смерті ОСОБА_2 1/4 частини цієї квартири успадкована ОСОБА_3 .

Верховний Суд погоджується з висновком суду попередніх інстанцій про те, що твердження ОСОБА_1 у тій частині, що його частка у квартирі

у встановленому порядку не визначена є помилковими, так як аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що до переліку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення шляхом його продажу

з електронних торгів, відноситься і частка у нерухомому майні боржника, визначена у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного аргументи заявника у цій частині

є необґрунтованими.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (абзац другий частини третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові

від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження

№ 11-1200апп18).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що 08 вересня 2022 року приватним виконавцем направлено повідомлення № 489 боржникові - ОСОБА_1 , яке містить копію висновку про вартість і частку квартири, що підтверджено даними списку № 08.09.2022 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих до відділення поштового зв`язку, номер відправлення 434, що підтверджено штампом останнього із датою 08 вересня 2022 року.

Посилання позивача про те, що не був повідомлений про визначення вартості/проведення оцінки 1/4 частки у квартирі не є порушенням, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено обов`язку надсилати такі повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Саме по собі направлення виконавцем такого висновку стороні виконавчого провадження вважається ознайомленням з визначеною експертом вартістю майна у розумінні

частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції,

з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що заявником не доведено, що приватним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростувалита ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича щодо передання майна на реалізацію відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник