Справа № 465/6239/22
пр.№ 2/464/661/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 465/6239/22

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

вимоги: стягнення заборгованості

представники учасників справи:

представник позивача Балагурак В.В.

Обставини справи

Позивач звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 566,13 доларів США, що за курсом 28,33 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2020 року складає 16 038,46 грн, за кредитним договором № LVH9AU00040527 від 10 липня 2006 року, яка складається з наступного: 566,13 доларів США - 3% річних від простроченої суми, покликаючись на невиконання взятих на себе зобов`язань.

Франківський районний суд м.Львова ухвалою від 30 грудня 2022 року позовну заяву передав за підсудністю на розгляд Сихівського районного суду м.Львова.

Сихівський районний суд ухвалою від 22 лютого 2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечили.

Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою з додатками за зареєстрованим місцем проживання. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України вважається таким, якому вручено судове рішення.

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 з покликанням на практику Європейського суду з прав людини у справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) висловлено правову позицію про те, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідача та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін.

Відзив на позов відповідачем не подано та жодних клопотань не заявлено.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Франківський районний суд м.Львова рішенням від 17 березня 2017 року по справі № 465/1453/15-ц установив, що 10 липня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № LVH9AU00040527, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8205,00 доларів США на наступні цілі: 8205,00 доларів США на купівлю автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,52 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 10 липня 2013 року.

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань із повернення кредитних коштів у встановлений договором строк у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVH9AU00040527 від 10 липня 2006 року в сумі 36648,24 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31 грудня 2014 року складає 577576,26 грн, вилучено у ОСОБА_1 та передано в заклад ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНОМУ БАНКУ «ПРИВАТБАНК»:

- предмет застави - автомобіль DAEWOO, модель: Sens, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля DAEWOO, модель: Sens, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель: Sens, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку у відповідних органах.

За вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи із приписів ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При вирішенні даного спору суд бере до уваги висновки, викладені у постановах Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, 08 вересня 2021 року у справі № 569/17667/19, від 22 грудня 2021 року у справі № 325/678/18 наступного змісту.

Якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст.1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Указані правовідносини та зобов`язання (з підстав ст.625 ЦК України) продовжують існувати в силу закону, а не договору, тоді як договірні зобов`язання є припиненими.

За розрахунком позивача прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 6608,98 доларів США, а 3% річних від простроченої суми становить 566,13 доларів США: за період з 10 грудня 2017 року по 31 грудня 2019 року - 408,49 доларів США; з 01 січня 2020 року по 17 жовтня 2020 року - 157,64 долари США.

Відповідачем наведений розрахунок не спростовано, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

З урахуванням взятих на себе відповідачем зобов`язань доводи позивача щодо стягнення з відповідача від простроченої суми 3 % річних у розмірі 566,13 доларів США, що за курсом 28,33 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2020 року становить 16 038,46 грн, з наданням переконливих доказів є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. За відсутності відзиву відповідача суд вирішив справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного судочинства як свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Судові витрати

У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 566,13 доларів США, що за курсом 28,33 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2020 року складає 16 038,46 грн, за кредитним договором № LVH9AU00040527 від 10 липня 2006 року, яка складається з наступного: 566,13 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 2481,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , м.Київ, вул.Грушевського, 1Д

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 20 березня 2023 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО