Справа №333/7357/20
Провадження №2/333/69/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2023 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого - судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справи №333/7357/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення. Позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 30 травня 2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/2180/3/16533 про надання ОСОБА_2 кредиту в сумі 45 000,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 29 травня 2018 року (включно), зі сплатою 14,50 % річних. В подальшому, 09.12.2013 року між ПУАТ «ФІДОБАНК», що є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Фідокомбанк», яке раніше мало назву - АТ «ЕрстеБанк», та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором, 30 травня 2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - ОСОБА_2 та поручителем, фізичною особою - ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №014/2180/3/16533 ПФО. Також позивачка зазначає, що 19.12.2017 року між ПУАТ «ФІДОБАНК» та нею, ОСОБА_1 , за результатами відкритих електронних торгів (аукціону) від 28.11.2017 року було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником ОСОБА_2 , договором поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_3 , договором іпотеки № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим №2263, укладеним між ВАТ «ЕрстеБанк» та іпотекодавцем ОСОБА_2 . Крім того, позивачка вказує, що при укладенні Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року, Банком їй було передано оригінали Кредитного договору №014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року разом з Додатковою угодою № 2 від 09.12.2013 року до Кредитного договору №014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, Договору поруки №014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, Договору іпотеки №014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим №2263. Про заміну первісного кредитора у зобов`язанні з ПУАТ «ФІДОБАНК» на неї, ОСОБА_1 , в порядку ч.2 ст.516 ЦК України, боржник ОСОБА_2 , фінансовий поручитель ОСОБА_3 були письмово повідомлені листами від 22.12.2017 року, однак жодних дій, спрямованих на погашення існуючої заборгованості відповідачі не вчинили. Додатково у позові ОСОБА_1 посилається на те, що 27.02.2018 року нею було складено та направлено ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням письмову заяву-вимогу про усунення порушення зобов`язань за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, яка містила відомості про прострочену заборгованість по поверненню кредиту, вимогу про усунення порушення зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний нею на власний розсуд, у разі невиконання законних вимог нового кредитора. Вказана вимога була отримана ОСОБА_2 12.03.2018 року, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 185, однак останній жодних дій, спрямованих на добровільне погашення заборгованості не вчинив. Враховуючи викладене позивачка вважає, що її права, як кредитора, порушені відповідачами та вони підлягають відновленню, у зв`язку із чим просить суд позов задовольнити.

Відповідно до змісту первісних позовних вимог ОСОБА_1 , до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були заявлені такі вимоги: стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 солідарно 185 920 грн. 75 коп. - суму невиконаних грошових зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року; усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власності шляхом позбавлення ОСОБА_4 та членів його сім`ї права користування житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , і вичленення цих осіб. Судові витрати покласти на відповідачів солідарно.

20.09.2021 року позивачем було подано заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог (том 2 а.с.23-28).

На підставі уточнених позовних вимог залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 (том 2 а.с.159).

17.01.2022 року позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог (том 2 а.с.188-189).

15.08.2022 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог та залишення частини позовних вимог без розгляду (том 2 а.с.214-217).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2022 року у справі № 333/7357/20 позов ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення його права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 залишено без розгляду (том 2 а.с.223).

За остаточними позовними вимогами позивачка просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 суму невиконаних грошових зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року у розмірі 818 154,71 грн., з яких: заборгованість за кредитними коштами - 740 576,80 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 77 577,91 грн., судові витрати по справі покласти на відповідачів (том 2 а.с.214-217).

У судове засідання позивачка не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала до суду заяву в якій просила суд проводити розгляд справи за її та її представника відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, представника позивача, відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

30 травня 2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/2180/3/16533 про надання позичальнику ОСОБА_2 кредиту в сумі 45 000,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 29 травня 2018 року (включно), зі сплатою 14,50 % річних. В подальшому, 09.12.2013 року між ПУАТ «ФІДОБАНК», що є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Фідокомбанк», яке раніше мало назву - АТ «ЕрстеБанк», та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору (том 1 а.с.15-18).

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ОСОБА_2 та Банком було укладено Договір іпотеки № 014/2180/3/16533, посвідчений 30 травня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим № 2263, відповідно до пункту 1.2. якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира, загальною площею 52,34 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 29.10.1993 року за реєстровим № 1-2849, право власності на яку зареєстроване за Іпотекодавцем в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 21.04.2008 року за №18595687, реєстраційний номер предмету іпотеки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 23013797 (том 1 а.с.19-21).

Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором, 30 травня 2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 014/2180/3/16533 ПФО (том 1 а.с.22-23).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 20.05.2016 року № 8 «Про віднесення ПУАТ «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних», 20.05.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

18 липня 2016 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Національний банк України прийняв рішення № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК». На підставі цього рішення виконавчою дирекцією Фонду 19 липня 2016 року прийнято рішення № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК».

24.07.2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3150 «Про затвердження умов продажу активів ПУАТ «ФІДОБАНК», яким визначено активи банку, що ліквідується та підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні), а саме права вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, зокрема з ОСОБА_2 за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року із визначеною заборгованістю за кредитом станом на 01.06.017 року у розмірі 789 608, 71 грн., оціночною вартістю цього активу станом на 01.11.2016 року - 270 932,93 грн. (без ПДВ), початковою ціною, що затверджена виконавчою дирекцією Фонду - 789 608, 71 грн. (без ПДВ) та початковою ціною реалізації - 789 608, 71 грн. (без ПДВ).

19.12.2017 року між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 , за результатами відкритих електронних торгів (аукціону) від 28.11.2017 року укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за наступними договорами: Кредитний договір № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - ОСОБА_2 ; Договір поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - ОСОБА_2 та поручителем, фізичною особою - ОСОБА_3 ; Договір іпотеки № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим № 2263, з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та іпотекодавцем, фізичною особою - ОСОБА_2 (том 1 а.с.25-27).

Отже, укладення 19.12.2017 року між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 . Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги свідчить про заміну кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором, договором поруки та іпотечним договором на підставі пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України. Зазначене свідчить про наявність підстав послідовного процесуального правонаступництва у спірних правовідносинах - подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 року у справі № 910/12525/20.

Про заміну первісного кредитора у зобов`язанні з ПУАТ «ФІДОБАНК» на ОСОБА_1 боржник ОСОБА_2 , фінансовий поручитель ОСОБА_3 були письмово повідомлені листами від 22.12.2017 р., що підтверджується наявними у справі доказами (том 1 а.с.29-31).

Оскільки, ОСОБА_2 як боржник та ОСОБА_3 як поручитель узятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року належним чином не виконали, виникла заборгованість зі сплати кредитних коштів, яка станом на 19 грудня 2017 року становила 818 154,71 грн., з яких: заборгованість за кредитними коштами - 740 576,80 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 77 577,91 грн. (том 1 а.с.32).

27.02.2018 року ОСОБА_1 , було складено та направлено ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням письмову заяву-вимогу про усунення порушення зобов`язань за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, яка містила відомості про прострочену заборгованість по поверненню кредиту, вимогу про усунення порушення зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний ОСОБА_1 на власний розсуд, у разі невиконання законних вимог нового кредитора. Вказана вимога була отримана ОСОБА_2 12.03.2018 року, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 185, яке міститься у матеріалах справи (том 1 а.с.34-35).

У наступному, Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат», 12 березня 2018 року було передано ОСОБА_2 , за адресою проживання: АДРЕСА_1 , відповідну заяву ОСОБА_1 , що вбачається із Свідоцтва про передачу заяви-вимоги приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 633 (том 1 а.с.36-38).

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 заяви-вимоги про усунення порушення зобов`язань за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, в квітні 2018 року ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки - квартиру загальною площею 52,34 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі якої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. було прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на зазначену вище квартиру за ОСОБА_1 , з відкриттям розділу № 40698231 від 18.04.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заведенням реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна (том 1 а.с.56).

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна - двокімнатної квартири, загальною площею 52,34 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складеного ТОВ «Метр-Експерт Плюс» - вартість вказаного нерухомого майна на момент звернення ОСОБА_1 стягнення на предмет іпотеки становила 632 234,00 грн. (том 1 а.с.39-55).

Таким чином, з огляду на те, що загальна сума заборгованості становить 818 154, грн. 71 коп., а вартість майна, на яке було звернуто стягнення в якості способу задоволення вимог кредитора становить 632 234 грн. 00 коп., позивачка при зверненні із первісними позовними вимогами дійшла до висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за собою права власності на вищевказану квартиру у повному обсязі не задовольняє відступлені їй Банком вимоги до позичальника та поручителя. А отже, сума непогашених зобов`язань відповідачів перед позивачем становила 185 920 грн. 71 коп.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 15.06.2022 року у справі № 333/2304/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна, про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40698231 від 18.04.2018 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ., право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_1 . Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2021 року у справі № 333/2304/18 набрало законної сили 15.06.2022 року.

Таким чином, у зв`язку із скасуванням рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2021 року у справі № 333/2304/18 рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40698231 від 18.04.2018 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . за позивачем ОСОБА_1 , зважаючи на те, що погашення частини кредитного боргу за рахунок предмету іпотеки не відбулося, остання набула права вимагати належного виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх невиконаних зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року в повному обсязі - на суму 818 154,71 грн., з яких: заборгованість за кредитними коштами - 740 576,80 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 77 577,91 грн.

За змістом частин 1 та 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Кредитні відносини між ОСОБА_2 та ПУАТ «ФІДОБАНК» виникли на підставі Кредитного договору № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року з наступними змінами та доповненнями, відповідно до п. 1.1. якого, Кредитор на положеннях та на умовах цього договору, надає позичальнику кредит в сумі 45000 доларів США, за строком користування кредитними коштами до 29 травня2018 року (включно), із сплатою 14,50 відсотків річних.

Зобов`язальні правовідносини між ОСОБА_3 та ПУАТ «ФІДОБАНК» виникли з укладенням Договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, згідно з п.1.2. якого, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не виключно щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій неустойки (пені, шрафи).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 серпня 2020 року у справі №490/4123/16-ц прийшов до висновку, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Так, Кредитний договір № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року та Договір поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року недійсними не визнано, а згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, встановлена ст.204 ЦК України презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню - такого правого висновку дійшов Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.01.2023 року у справі № 438/1611/15-ц.

Нормами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст.525 ЦК України).

Так, з виписок з рахунків обліку заборгованості ОСОБА_2 по Кредитному договору № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року вбачається, що, у порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором та приписів ст.1049 Цивільного кодексу України, ОСОБА_2 кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив.

Висновком експерта №6, складеного 24.03.2021 року судовим експертом з економічних питань Ліхтіною Лілією Раїсівною за наслідками проведення судової економічної експертизи по справі № 333/2304/18 з питання визначення кредитної заборгованості ОСОБА_2 по Кредитному договору № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року, документально підтверджується сума заборгованості за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року по рахунках ОСОБА_2 , відкритих ПУАТ «ФІДОБАНК» для обслуговування кредитного договору станом на 19.12.2017 року (дату укладення Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги) в сумі 818154,71 грн., яка складається: з заборгованості за тілом кредиту (основного боргу) - 740 576,80 грн. та нарахованих відсотків у розмірі - 77 577,91 грн.; документально підтверджується зміна валюти зобов`язання ОСОБА_2 за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року з доларів США на українську гривню (конвертація) станом на 22.12.2015 року по курсу 2351,8182 грн. за 100 доларів США (том 2 а.с.29-31).

При цьому, доказів, які б підтверджували оплату відповідачами заборгованості перед Банком, Фондом або новим кредитором ОСОБА_1 , чи спростовували нараховану Банком заборгованість відповідачів, останні до суду не надали.

З введенням тимчасової адміністрації, а у подальшому - процедури ліквідації, ПУАТ «ФІДОБАНК» запроваджено особливий режим діяльності банківської установи.

Згідно з п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (який є спеціальним законом у цих правовідносинах) ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені наслідки початку процедури ліквідації банку з дня початку процедури його ліквідації.

Так, відповідно до п.4-1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Тобто, норма п.4-1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосується лише депозитних рахунків клієнтів банку.

Отже, нормами чинного законодавства не передбачено припинення кредитних зобов`язань боржника перед банком у випадку початку процедури його ліквідації. Оскільки Кредитний договір № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, укладений між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_2 , є дійсним, то відповідно до умов договору Банком здійснено нарахування відсотків та штрафних санкцій.

Крім цього, на момент укладення Кредитного договору № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року Банк - ВАТ «ЕрстеБанк», правонаступником всіх прав якого є ПУАТ «ФІДОБАНК», мав відповідну банківську ліцензію, яка була відкликана рішенням Національного банку України 18.07.2016 року № 142-рш.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає такої підстави для припинення кредитного договору й втрати кредитором права вимоги за таким кредитним договором до боржника, як відкликання банківської ліцензії у банка - кредитора та виключення його з Державного реєстру банків.

Наявність чи відсутність ліцензії у ПУАТ «ФІДОБАНК» на момент розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, які склались на підставі Кредитного договору та не звільняє боржників від виконання своїх зобов`язань перед Банком чи Новим кредитором.

За змістом ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до п.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи у касаційному порядку справу №925/698/16, у постанові від 10.12.2019 року зазначила, що предметом спору у цій судовій справі не є відкликання банківської ліцензії відповідного банку. Наявність прав цього банку щодо зобов`язань його боржників по кредитному договору та договору поруки не залежить від наявності в нього банківської ліцензії, оскільки остання є лише однією з умов здійснення банківської діяльності, а не реалізації прав та обов`язків, набутих у результаті цієї діяльності.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.10.2022 року у справі №902/538/16 зазначено, що банківським законодавством передбачена послідовність процедур для випадку відкликання банківської ліцензії. Відсутність банківської ліцензії припиняє банківську діяльність банку але не припиняє сам банк з його існуючими правами та обов`язками, які виникли в результаті банківської діяльності до відкликання банківської ліцензії .

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 року у справі №913/549/17 і від 11.03.2020 року у справі № 905/1342/17.

Отже, враховуючи викладене, ПУАТ «ФІДОБАНК» мав повне право на нарахування заборгованості, в тому числі пені та процентів за Кредитним договором за відсутності банківської ліцензії, оскільки її наявність надає право такій юридичній особі здійснювати саме банківську діяльність, зокрема, право на видачу кредитних коштів, а не на облік та стягнення вже виданих кредитних коштів.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 посилається на те, що за Договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року не були передані права вимоги за договором поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником ОСОБА_2 і поручителем ОСОБА_5 , а, враховуючи те, що цей договір поруки є похідним від кредитного договору, тому від обсягу переданих прав вимог залежать обов`язки позичальника щодо розміру/обсягу та порядку погашення цих вимог (том 1 а.с.116-124).

Суд критично оцінює наведені доводи відповідача виходячи з такого.

Відповідно до п.2.1. Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредиторові ( ОСОБА_1 ) належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, поручителів, іпотекодавців, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитним договором, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору.

Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, у Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року зазначено, що за цим договором відступається право вимоги: за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - ОСОБА_2 , позичальник - ОСОБА_2 ; за Договором поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - ОСОБА_2 та поручителем, фізичною особою - ОСОБА_3 , поручитель - фізична особа ОСОБА_3 ; за Договором іпотеки № 014/2180/3/16533від 30 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим № 2263, з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та іпотекодавцем, фізичною особою - ОСОБА_2 , іпотекодавець - ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять копію Договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, за яким поручителем є фізична особа громадянка України ОСОБА_3 .

Пунктом 1.2 Договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року встановлено, що поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не виключно щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій неустойки (пені, штрафів), а також зобов`язань щодо відшкодування позичальником витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором.

Згідно п.1.3 Договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, сторони договору встановили, що зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цих договором та вказаним в п 1.2 кредитного договору - не потребують.

Разом із цим, доказів на підтвердження існування ще одного аналогічного договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, укладеного ВАТ «ЕрстеБанк» з іншим поручителем ОСОБА_5 , про який зазначає ОСОБА_2 у відзиві, стороною відповідача не було надано суду.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом частин 1 та 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду із позовною заявою про стягнення коштів, уточнивши позовні вимоги та коло відповідачів в процесі розгляду справи, ОСОБА_1 просить стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суму невиконаних грошових зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року у розмірі 818 154,71 грн.

Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, у Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року загальна сума заборгованості за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року складає 818 154,71 грн.

Частиною першою ст.543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.6 та ч.7 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано доказів щодо існування ще одного договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником ОСОБА_2 і поручителем ОСОБА_5 , та враховуючи те, що за Договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року відступлено право вимоги саме до поручителя ОСОБА_3 за договором поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, а тому твердження відповідача ОСОБА_2 про збільшення зобов`язань позичальника щодо розміру/обсягу та порядку їх погашення є необґрунтованими, та такими що не приймаються судом до уваги.

Згідно зі ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити позов та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 818 154,71 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідачем понесені витрати зі сплати судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 3540,81 грн. (том 1 а.с.13), і витрати зі сплати судового збору при поданні заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 4640,74 грн. (том 2 а.с.231), а разом у розмірі 8181,55 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів.

Керуючись ст.ст.530, 536, 553, 610-612, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) суму невиконаних грошових зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року у розмірі 818 154 (вісімсот вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 71 копійку, з яких заборгованість за кредитними коштами складає 740 576,80 гривень, і заборгованість за нарахованими процентами складає 77 577,91 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) витрати на оплату судового збору у розмірі 4 090 (чотири тисячі дев`яносто) гривень 77 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 30 січня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков