н/п 2/174/3/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2023 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що він 23.06.1993 прийнятий на роботу до Укрзалізниці на посаду помічника машиніста електровоза відповідно до наказу № 715 від 17.06.1993, 14.04.2004 переведений на посаду машиніста електровоза. 01.12.2015 Державне підприємство «Придніпровська залізниця» реорганізовано у Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та утворено регіональну філію «Придніпровська залізниця» та відокремлений структурний підрозділ «Дніпропетровське локомотивне депо» Держаного підприємства «Придніпровська залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у структурний підрозділ «Дніпропетровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 13.10.2016 вказаний структурний підрозділ перейменовано у структурний підрозділ «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

05.05.2018 він переведений на посаду машиніста електровоза дільниці експлуатації локомотивів оборотного депо П`ятихатки відповідно до наказу Н-266/ОС від 05.05.2018.

28.07.2022 прийнятий до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо (надалі ППО ВПЗУ КЛД) членом профспілки з метою захисту його трудових прав.

20.8.2021відповідач видав наказ № Н-23/СТ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, щоб у подальшому позбавитися працівника, який сумлінно ставиться до своїх обов`язків, та вимагає від відповідача виконання вимог з охорони праці та безпеку руху поїздів.

24.9.2021Вільногірським міським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі за його позовом до АТ «Українська залізниця» про скасування вказаного наказу про оголошення догани (справа № 174/620/21).

22.10.2021він звільнений за систематичне невиконання посадових обов`язків без поважних причин на підставі п.3 ст.40 КЗпП України відповідно до наказу від 21.10.2021 № 647/ОС. Зазначає, що за весь час його роботи в АТ «Українська залізниця» сучасний стан з дотриманням прав працівників з боку роботодавця є катастрофічно неприпустимим. Тож на сьогодні склалась вже класична модель, що начальник депо, застосовує свої владні повноваження (як зручний спосіб), щоб позбавитись від «невигідного» йому працівника, який сумлінно виконує ПТЕ та відмовляється від небезпечного локомотива, який представляє загрозу для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують.

Отже, видача вищезазначеного наказу є нічим іншим, як переслідуванням позивача за вимагання від керівництва депо виконувати законодавство про працю та інші нормативні акти про охорону праці.

З 28.07.2021 він є членом профспілкової організації, про що було відомо відповідачу, однак, в порушення п.3.1.10 Галузевої угоди між адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки та п.2.2.11 Колективного договору Придніпровської залізниці на 2007-2015 року, які є чинними на цей час, відповідач не запросив представника профспілки на оперативну нараду та не надав матеріалів по оперативній нараді для ознайомлення, не повідомив позивача в якому конкретно проступку він обвинувачується, відповідач не зажадав від нього письмових пояснень.

В порушення ст.43 КЗпП України, відповідач не звертався до профспілкового органу з поданням про розірвання трудового договору для отримання його згоди на таке звільнення.

До того ж відповідачем порушено строк для застосування дисциплінарного стягнення. В мотивувальній частині наказу від 21.10.2021 №647/ОС «Про припинення трудового договору (контракту)» відповідач взагалі не посилається на дату порушення трудової чи виконавчої дисципліни з боку позивача.

Відповідач звільнив позивача без будь-яких порушень трудових обов`язків, які б носили систематичний характер. Звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України відбувається, коли є факт повторного здійснення працівником протиправної винної дії після того, як до нього уже застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. В мотивувальній частині оскаржуваного наказу відповідач посилається на наказ від 20.08.2021 № Н-23/СТ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким йому оголошена догана, однак на розгляді у Вільногірському міському суді Дніпропетровської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_5 про скасування цього наказу. Таким чином, наказ про оголошення йому догани не може бути підставою для видачі наказу про припинення трудового договору (контракту) за п.3 ст.40 КЗпП України. До того ж відсутня систематичність порушення, так як в мотивувальних частинах зазначених наказів зазначені різні обставини.

До того ж, в мотивувальній частині оскаржуваного наказу відповідач взагалі не посилається на порушення, які начебто допустив позивач, та на будь-які фактичні дані на якій підставі відповідач робить такі висновки: відсутні посилання на осіб, які начебто виявили порушення з боку позивача, відсутній наказ про здійснення раптової перевірки, відсутній наказ на відрядну роботу осіб, які начебто здійснювали цю перевірку, відсутній наказ про включення представника профспілки в комісію для здійснення раптової перевірки, відсутній запис в службовому формулярі машиніста електровоза (форма ТУ-54, затверджена УЗ в 2004) ОСОБА_1 про начебто виявлені порушення під час перевірки. Для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок)і обов`язково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, та є неприпустимим перекладення на працівника обов`язку про доказуванню своєї невинуватості. Таким чином, факт порушення з боку позивача відсутній та в наказі відповідач не посилається на будь-які фактичні дані, якими було встановлено факт порушення. Також, оскаржуваний наказ підписано начальником СП «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Яшним М.С., який не є органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду позивача), таким чином дисциплінарне стягнення було застосоване неправомірно, з порушенням вимог ст.147-1 КЗпП України.

Просить визнати незаконним та скасувати наказ від 21.10.2021 № 647/ОС «Про припинення трудового договору (контракту)», поновити його на посаді машиніста електровоза дільниці експлуатації локомотивів оборотного депо П`ятихатки структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», стягнути з відповідача за його користь середній заробіток з дати звільнення 22.10.2021 по день винесення судом рішення, заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.11.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Представник відповідача ОСОБА_6 надала відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позовних вимог, вказала, що на підставі наказу від 26.08.2021 № ТПР№10/3444 відповідачем виконано раптову перевірку станції П`ятихатки з метою підвищення рівня безпеки руху поїздів. За результатами перевірки встановлено: в журналі технічного стану локомотива ф.ТУ-152 не вказано кількість і номери гальмових башмаків, чим порушено вимоги Інструкції ЦТ-0056; в журналі технічного стану локомотива ф.ТУ-152 не вказано час та прізвище ДСП з ким проведено перевірку радіозв`язку, порушені вимоги наказу п.22 від 23.04.2019 № 289; відсутнє пломбування роз`єднувального крана повітропроводу до крана 254 ліворуч, кран перекритий (в журналі ф.ТУ-152 зауваження по роботі крана відсутні), порушення п.2.3. Місцевої інструкції № 75); на тривалих зупинках під час маневрової роботи машиніст не ставить ручку крана № 254 в останнє гальмівне положення та не фіксує допоміжним пристроєм, порушення п.10.1.17 Інструкції ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015; при прямуванні маневровим складом по 23 тупиковій колії машиніст працюючи в одну особу в темний період доби виконував керування локомотивом сидячи, чим порушив вимоги п.6.3. наказу від 14.06.2017 № 397; при з`єднанні локомотивом з першим вагоном машиніст візуально не переконався в правильності зчеплення автозчепів за положення замків та з`єднання гальмових рукавів, відкриття кінцевих кранів, чим порушив п.5.2. Інструкції ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015; при проведенні скороченого випробування гальм не витримуються норми часу зарядки гальмівної магістралі вагонів (норма 3 хв., по факту 15 с.) порушення д.2 таб.21 Місцевої інструкції № 75; після закінчення виконання скороченого випробування автоматичних гальм у маневровому составі, машиніст не доповів про це черговому по станції, порушення п.7 наказу від 27.08.2020 № 278; після проведення скороченого випробування гальм машиніст не зробив запис у журналі ф.ТУ-152 про виконання СПГ за встановленою формою, порушення п.2.3. наказу від 27.08.2020 № 278. Виявленні порушення прямо пов`язані з безпекою руху на залізничному транспорті. Приймаючи рішення про звільнення позивача з роботи, відповідач врахував, що допущене ним порушення трудової дисципліни є істотним, таким, що свідчить про його нездатність виконувати покладені на нього трудові функції без ризику завдання шкоди оточуючим. Поновлення його на роботі може призвести до невиправданих ризиків, пов`язаних з безпекою руху та перевезень, адже основною цінністю суспільства є життя та здоров`я людей. Так, наказом від 20.08.2021 № Н-23/СТ позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Зазначений наказ позивачем оскаржується. Його посилання на те, що наказ від 20.08.2021 № Н-23/СТ призупинений у зв`язку з оскарженням його в суді, безпідставні, оскільки на теперішній час рішення суду по даній справі, яке б набрало законної сили, судом не прийняте. Суть порушень допущених позивачем, за які він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, також пов`язані з недотримання позивачем вимог безпеки руху.

При обранні виду стягнення відповідачем врахуванні всі перелічені ч.3 ст.149 КЗпП України обставини щодо попередньої роботи позивача. Підставою для застосування догани до машиніста тепловоза ОСОБА_1 було вчинення працівником протиправного винного діяння, яке підпадає під ознаки дисциплінарного проступку та полягає в порушенні ним трудових обов`язків, правилами внутрішнього розпорядку та у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. На виконання вимог ч.1 ст.149 КЗпП України, яким передбачено обов`язок роботодавця зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, позивач відмовився надати відповідні пояснення, в зв`язку з чим було складено акт від 08.09.2021.

Крім того, вважає, що позивач безпідставно зазначає, що у наказі про припинення трудового договору від 21.10.2021 № 647/ОС відповідач не посилається на осіб, які виявили порушення, відсутність наказів про здійснення перевірки, відрядну роботу осіб, які начебто здійснювали раптову перевірку, включення представника профспілки в комісію для здійснення раптової перевірки та відсутність запису в службовому формулярі машиніста електровоза, оскільки в вищезазначеному наказі зазначені підстави звільнення, а саме наказ № 23/СТ від 20.08.2021 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, складений на підставі акту перевірки від 05.08.2021 №с113/ІТ, з яким позивач був ознайомлений і на теперішній час оскаржує, акт перевірки керівниками Дніпровського локомотивного депо від 28.08.2021, наказ № 495 від 07.09.2021 про проведення оперативної наради щодо розгляду випадків порушення, протокол № 103-ТД/БР оперативної наради, вказана суть порушень, вчинених позивачем, та осіб, які їх виявили, а зазначення в наказі про звільнення інших даних чинним законодавством не передбачена.

Доводи позивача, що ОСОБА_7 не мав права застосовувати дисциплінарне стягнення, оскільки він не є органом, якому надано право прийняття на роботу є необґрунтованими, оскільки відповідно до п.14 довіреності від 22.06.2021, начальник структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Яшний М.С. уповноважений здійснювати прийом, переведення, переміщення та звільнення працівників підпорядкованого підрозділу, а також уповноважений на вжиття заходів стосовно заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності наведених вище працівників. Крім того, посилання позивача на пропущення строку для притягнення до дисциплінарної відповідальності не відповідає дійсності, оскільки позивач з 09.09.2021 по 12.10.2021 хворів, що продовжує строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.(а.с.85-89 т.1)

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, не погодився з доводами представника відповідача ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що відповідач не обґрунтовує свої твердження та обставини доказами, фіксація порушення в порядку передбаченому внутрішньою інструкцією відповідача, відсутня, у разі виявлення порушень з його боку, особи, які їх виявили, були зобов`язані зробити запис до його службового формуляру форми ТУ-57, а відсутність цих записів вказує на факт відсутності з його боку порушень трудової дисципліни. До того ж відповідач стверджує, що Інструкція локомотивних бригад ЦТ-0106, затверджена Наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 № 876-ЦЗ, начебто є його посадовою інструкцією, що він заперечує оскільки його підпис, дата ознайомлення з інструкцією, його прізвище, ім`я та по батькові відсутні. До того ж, відповідно до висновку уповноваженого органу Держпраці, зазначена інструкція не є посадовою інструкцією.

Також, не погоджується із ствердженням відповідача, що він брав участь в оперативній нараді 08.09.2021 № 495, зокрема в протоколі від 08.09.2021 № 103-ТД/БР в розділі «Присутні» зазначає його прізвище та ініціали « ОСОБА_1 », що не відповідає дійсності, що підтверджується відсутністю оплати робочого часу за участь в оперативній нараді відповідно до п.3 наказу від 07.09.2021 № 495 «Про проведення оперативної наради», в протоколі оперативної наради відсутній його підпис, 08.09.2021 з 08.00 по 20.00 год. він працював і не міг брати участь в ніяких нарадах, що підтверджується копією маршруту машиніста.

Крім того, акт від 28.08.2021 про виявлені порушення та акт від 08.09.2021 про відмову надавати пояснення сфальшовані, не відповідають дійсності та не можуть бути належними та допустимими доказами, так як акти складені в односторонньому поряду, в них відсутній його підпис, акти йому не надавались, складені машинодруком, підписані особами, які не є власниками чи уповноваженим органом роботодавця, відсутні підстави та повноваження підписантів акту роботи начебто раптову перевірку в добу 28.09.2021 з 21.00 по 23.00 (в неробочий час підписантів, без наявності наказу на це від керівника); акти не містять номера вихідного документу. До того ж, відповідачем при складанні протоколу від 08.09.2021 № 103-ТД/БР допущено численні порушення Інструкції з діловодства в Державній адміністрації залізничного транспорту, затвердженої Наказом Укрзалізниці № 400-Ц від 07.11.2012, що свідчить на фіктивність проведення оперативної наради.

Також надав заяву про недопустимість доказів, а саме: акту від 28.08.2021 виконання раптової перевірки станції П`ятихатки, акту від 08.09.2021 щодо відмови надавати пояснення, протоколу оперативної наради від 08.09.2021 (а.с.84-86 т.2)

Представник відповідача ОСОБА_6 надала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що порушення, які були виявлені при проведенні раптової перевірки станції П`ятихатки з метою підвищення рівня безпеки руху поїздів, прямо пов`язані як з безпекою руху, так і з іншими обов`язками позивача, які є взаємопов`язаними. Жодний з передбачених обов`язків позивача не є малозначним, таким, що може не виконуватись, оскільки робота позивача пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки - локомотивом. Безвідповідальне ставлення до посадових обов`язків, які пов`язані з використанням джерелом підвищеної небезпеки, може призвести до летальних наслідків як по відношенню до позивача та інших людей - користувачів послуг АТ «Укрзалізниця» або осіб, які можуть виявитись поруч з джерелом підвищеної небезпеки. В тому числі це стосується і записів до журналу ТУ-152, відсутності пломби на крані, які не можуть вважатись формальними порушеннями. Основним документом, що регламентує права та обов`язки працівників локомотивних бригад, зокрема машиніста, є Інструкція локомотивних бригад № ЦТ-0106, затверджена наказом від 22.11.2004 № 876-ЦЗ. Порушення вказаної інструкції виявлені під час раптової перевірки не стосуються лише записів до журналу ТУ-152, як про це вказує позивач.

Абзац 2 п.1.1 зазначеної Інструкції, передбачає, що у своїй роботі локомотивна бригада керується рядом нормативних документів, та зокрема цією інструкцією. Посилання на те, що локомотивна бригада у своїй роботі повинна керуватись посадовою або робочою інструкцією наведений пункт не містить, як не містить таких відомостей будь-який інший нормативний документ. З Інструкцією № ЦТ-0106 позивач був ознайомлений, про що свідчать відомості прийняття заліків колони № 19.

Посилання позивача на те, що відповідачем не вносилися записи до формуляру ТУ-57, не відповідають дійсності, а надана ним копія формуляру є застарілою.

Вважає, що зазначені позивачем недоліки в складених документах, а саме в акті та протоколі, не заслуговують на увагу, так як відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а позивач не довів, що ним не було допущено зазначених у акті перевірки порушень. (а.с.65-66 т.2)

Вислухавши позивача ОСОБА_1 , його представників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_4 , дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Так, право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

До таких правових висновків дійшов ВС у постанові від 29.01.2020 у справі № 759/1122/19 та постанові від 22.08.2019 справі № 309/3460/16-ц. Відповідно до вимог трудового законодавства, порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Порядок та строки застосування дисциплінарних стягнень визначено статтями 148, 149 КЗпП України.

Так, відповідно до ч.1 ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно зі ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 у справі № 343/6/18.

Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Таким чином, для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 у справі № 401/3301/17.

При цьому, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.04.2018 у справі № 821/935/16.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 ст.40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст.151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Безпосередні обов`язки працюючих закріплені у ст.139 КЗпП України та правилах внутрішнього трудового розпорядку. Завдання та обов`язки працівника, його права та відповідальність закріплюються у трудовому договорі. Саме за невиконання або неналежне виконання працівником з його вини таких трудових обов`язків може настати дисциплінарна відповідальність цього працівника.

Так, за правовим змістом указаної матеріальної норми під систематичністю розуміється застосування дисциплінарних заходів за два та більше випадки невиконання службових обов`язків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 23.06.1993 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, був прийнятий на посаду помічника машиніста тепловоза в оборотне депо Верхівцеве, в подальшому проходив професійне навчання, переводився на іншу роботу у тому ж структурному підрозділі, займав посади помічника машиніста тепловоза, помічника машиніста та машиніста електровоза, машиніста-інструктора локомотивних бригад, слюсаря з ремонту рухомого складу, а з 05.05.2018, на підставі наказу № Н-266/ос від 05.05.2018, переведений на посаду машиніста електровоза дільниці експлуатації локомотивів оборотного депо П`ятихатки та з 22.10.2021 звільнений із займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.9-21,129 т.1)

Відповідно до копії наказу № 576 від 27.07.2018 заступника начальника депо Міщенка М.В., прийнято рішення, у випадку необхідності, залучати машиніста електровоза оборотного депо П`ятихатки, ОСОБА_1 , до роботи машиністом тепловоза оборотного депо П`ятихатки з 30.07.2018 (а.с.123 т.1)

Локальними нормативними документами, які регламентують роботу працівників локомотивних бригад, якими є, зокрема машиністи тепловозів, є Інструкція локомотивній бригаді, затверджена наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України № 876-ЦЗ від 22.11.2004 (а.с.90-94 т.1), Порядок включення та випробування гальм під час виконання маневрової роботи у регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», затверджений наказом регіональної філії «Придніпровська залізниця» № 278 від 27.08.2020 (а.с.95-98 т.1), Основні заходи планово-попереджувальної системи забезпечення безпеки руху при експлуатації тягового рухомого складу ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.99-100 т.1), Інструкція по експлуатації гальм рухового складу на залізницях України, затверджена наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України № 264-Ц від 28.10.1997 (а.с101-102 т.1), Місцева інструкція № 75, затверджена начальником локомотивного господарства Придніпровської залізниці (а.с.103-106 т.1), Інструкція з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації (а.с.107-108 т.1)

Згідно копії акту, наданого відповідачем, за результатами раптової перевірки маневрового локомотива ЧМЕЗ-2771 під керуванням ТЧМ ОСОБА_1 , здійсненої в.о. ТЧЗЕ ОСОБА_8 , ТЧМІ ОСОБА_9 , ТЧМІ ОСОБА_10 28.08.2021 з 21:00 до 23:00 були виявлені наступні порушення: в журналі технічного стану локомотива ф.ТУ-152 не вказано кількість і номери гальмових башмаків, чим порушені вимоги п.2.2. 2 Інструкції ЦТ-0056; в журналі технічного стану локомотива ф.ТУ-152 не вказано час та прізвище ДСП з ким проведено перевірку радіозв`язку, порушені вимоги п.п.2.2 наказу від 23.04.2019 № 289; відсутнє пломбування роз`єднувального крана повітропроводу до крана № 254 ліворуч, кран перекритий (в журналі ф.ТУ-152 зауваження по роботі крана відсутні), порушення п.2.3 Місцевої інструкції № 75; на тривалих зупинках під час маневрової роботи машиніст не ставить ручку крана № 254 в останнє гальмівне положення та не фіксує допоміжним пристроєм, порушення п.10.1.17 Інструкції ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015; при прямуванні маневровим складом по 23 тупиковій колії машиніст працюючи в одну особу в темний період доби виконував керування локомотивом сидячи, чим порушив вимоги п.6.3 наказу від 14.06.2017 № 397; при з`єднанні локомотивом з першим вагоном візуально не переконався в правильності зчеплення автозчепів за положенням замків та з`єднання гальмових рукавів, відкриття кінцевих кранів, чим порушив п.5.2 Інструкції ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015; при проведенні скороченого випробування гальм не витримуються норми часу зарядки гальмівної магістралі вагонів (норма -3 хв., по факту -15 с.) порушення д.2 таб.21 Місцевої інструкції № 75; після закінчення виконання скороченого випробування автоматичних гальм у маневровому составі, машиніст не доповів про це черговому по станції, порушення п.7 наказу від 27.08.2020 № 278; після проведення скороченого випробування гальм машиніст не зробив запис у журналі ф.ТУ-152 про виконання СПГ за встановленою формою, порушення п.2.3 наказу від 27.08.2020 № 278 (а.с.115 т.1)

Разом з тим, копія даного акту, надана відповідачем, не посвідчена належним чином та не містить підписів осіб, які його склали, а відтак даний документ суд не приймає у якості допустимого доказу по справі на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 вимог вищевказаних нормативних документів.

До того ж, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 факт допущення ним вищевказаних порушень заперечує, а будь-яких допустимих доказів на спростування цих тверджень позивача, відповідачем не надано, а відтак відповідачем поза розумним сумнівом не доведено, що позивач порушив вимоги вищевказаних нормативних актів та, відповідно, трудову дисципліну.

Також, згідно з копією протоколу оперативної наради № 103 ТД/БР від 08.09.2021, підписаного головним інженером Дніпровського локомотивного депо Всеволодським В.М., вирішено: за порушення трудової дисципліни машиністом електровозу ОСОБА_1 притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності. Питання ступені притягнення до відповідальності залишено за начальником Дніпровського локомотивного депо. (а.с.117-119 т.1).

Однак, даний документ в порушення вимог п.п.4.41, 4.45, 4.47, 4.48 Інструкції з діловодства в Державній адміністрації залізничного транспорту, затвердженої Наказом Укрзалізниці № 400-Ц від 07.11.2012 (а.с.155-157 т.1), не містить доповіді доповідача, результатів обговорення поставленого питання, що унеможливлює проведення судом оцінки обґрунтованості прийнятого на даній нараді рішення, та підписаний лише ОСОБА_11 , тому даний протокол суд також не приймає у якості допустимого доказу по справі.

З урахуванням викладеного, суд не входить в оцінку фактів ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 495 від 07.09.2021 «Про проведення оперативної наради» та результатами раптової перевірки, проведеної 28.08.2021 по ст.П`ятихатки, викладені в акті від 08.09.2021 (а.с.121 т.1).

Факт звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи підтверджується копією наказу (розпорядження) № 647/ОС від 21.10.2021, згідно з яким ОСОБА_1 з 22.10.2021 звільнений з посади машиніста електровоза за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин. Підставами прийняття даного рішення зазначено: наказ № 23/СТ від 20.08.2021 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, акт перевірки керівниками Дніпровського локомотивного депо від 05.08.2021, протокол № 113/ІТ оперативної наради при заступнику начальника Дніпровського локомотивного депо, акт перевірки керівниками Дніпровського локомотивного депо від 28.08.2021, наказ № 495 від 07.09.2021 про проведення оперативної наради щодо розгляду випадків порушення, протокол № 103-ТД/БР оперативної наради про розгляд випадків порушення дисципліни машиністом ОСОБА_1 (а.с.33 т.1)

Разом з тим, мотивувальна частина у даному наказі відсутня, що унеможливлює оцінку судом питання, чи враховувались відповідачем при прийнятті рішення про звільнення позивача з роботи ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, заподіяна шкода і яка саме, обставини, за яких вчинено проступок та попередня робота позивача, яка на підприємстві відповідача є тривалою та бездоганною, оскільки доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за попередній період роботи з 1993 по 20.08.2021, відповідачем не надано.

Факт притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності 20.08.2021 підтверджується копією наказу начальника Дніпровського локомотивного депо Яшного М.С. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», згідно з яким, за результатами раптової перевірки стану організації робіт з питань безпеки руху, виконання посадових обов`язків локомотивних бригад під час виконання маневрових пересувань по ст. П`ятихатки в добу 05.08.2021, за неналежне виконання посадових обов`язків, згідно зі ст.147 КЗпП України, машиністу тепловоза ОСОБА_1 оголошено догану. (а.с.109-110 т.1)

Разом з тим, даний наказ позивачем ОСОБА_1 оскаржується в судовому порядку (а.с.131 т.2), а відтак не може бути прийнятий судом на підтвердження систематичності порушення позивачем трудової дисципліни.

Окрім того, ОСОБА_1 є членом Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, що підтверджується списком працівників «Дніпровське локомотивне депо», які є членами Первинної профспілкової організації ВПЗУ Криворізького локомотивного депо (а.с.22-27 т.1), державну реєстрацію якої здійснено 28.03.2018, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с.34 т.1)

Профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії»).

Згідно з п.10 ст.247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 2-5, 7 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Роботодавець має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено роботодавцем без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Відповідно до п.3.1.10 Галузевої угоди та п.2.2.11.Колективного договору, Державна адміністрація залізничного транспорту України зобов`язалась на оперативні наради, на яких розглядаються випадки браку у роботі працівників, запрошувати представника профспілки, членами якої є цей працівник. (а.с.45-47, а.с.48-51 т.1)

Голова ППО ВПЗУ КЛД Федоренко В. звертався до начальника СП «Дніпровське локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» Яшного М. з вимогою надати пояснення щодо порушення ним абз.3 ст.149 КЗпП України, п.3.1.10 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки, п.2.2.11 Колективного договору Придніпровської залізниці на 2007-20015 роки при притягненні до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани ОСОБА_1 (а.с.42 т.1), відповідь на даний лист відсутня.

Згідно з листом № 79 від 17.12.2021, у відповідь на ухвалу суду від 02.12.2021, Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо мотивовано відмовила у наданні згоди на притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. (а.с.175-178 т.1)

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р. ).

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України здійснено відповідачем без достатніх на те підстав, без попередньої згоди профспілкового органу, членом якого є позивач, достатніх та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки позивача ОСОБА_1 відповідачем не надано, правомірність застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з роботи поза розумним сумнівом не доведена, а відтак вимоги позивача в частині визнання незаконними та скасування наказу (розпорядження) начальника структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Яшного М.С. № 647/ОС від 21.10.2021 «Про припинення трудового договору (контракту)» підлягають задоволенню, оспорюваний наказ скасуванню, а позивач поновленню на посаді машиніста електровоза дільниці експлуатації локомотивів оборотного депо П`ятихатки структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

Разом з тим, доводи позивача щодо порушення відповідачем строків накладення дисциплінарного стягнення суд до уваги не приймає, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, акт про порушення позивачем трудової дисципліни складено відповідачем 20.08.2021, в період з 09.09.2021 по 12.10.2021 р. позивач не працював у зв`язку з хворобою, що він не заперечує, рішення про звільнення позивача відповідачем прийнято 21.10.2021, тобто в межах строків, визначених ст.148 КЗпП України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки позивач підлягає поновленню на роботі, то на його користь з відповідача слід стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 235 КЗпП України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Згідно з абз.3 п.32 постанови Пленуму Верховного суду України N 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд погоджується з розрахунком, наданим відповідачем, відповідно до якого середньомісячний заробіток позивача за два останні місяці складає 28066,63 грн., кількість робочих днів у серпні та вересні 2021 року 43, розмір середньоденної заробітної плати складає 652,71 грн. (28066,63:43).

Виходячи з вказаного розрахунку, середній заробіток позивача за один місяць становить 14033,32 грн. (28066,63:2)

Всього кількість робочих днів позивача з наступного дня після звільнення - 23.10.2021 по день ухвалення рішення складає 317 днів.

Однак, 19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Відповідно до п.п.17 п.1 ч.2 даного закону внесені зміни до ч.3 ст.199 КЗпП України, а саме слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

Враховуючи, що з 14.04.2022 позивач призваний на військову службу по загальній мобілізації, то кількість днів, за які належить стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 23.10.2021 по 19.07.2022 складає 188 робочих днів, а розмір заробітної плати за цей період відповідно становить 122709,48 грн. (652,71х188).

Крім того, відповідно до протокольного рішення засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 15.08.2022 № Ц-55/284-2022, за мобілізованими працівниками зберігається середній заробіток (але не більше розміру двох мінімальних заробітних плат, встановлених в Україні на дату розрахунку), що становить 13000 грн. (6500х2)

Таким чином, з 20.07.2022 по 16.01.2023 на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток у розмірі 76741,92 грн., враховуючи, що за період з серпня 2022 по грудень 2022 заробіток складає 65000 грн. (13 000 х5) та за неповні місяці в липні 2022 - 5032 грн. (12х419,35) та січні 2023 - 6709,67 грн. (16х419,35).

Загальна сума, що підлягає стягненню з 20.07.2022 по 16.01.2023 становить 76741,92 грн. (65000+5032,25+6709,67), а всього на користь позивача слід стягнути 199451,40 грн.(122709,48+76741,92) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в справах «Гольм проти Швеції» від 25.10.1993, «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, вчинення неправомірних дій вже є підтвердженням завдання особі моральної шкоди.

Оскільки звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, здійснено відповідачем без достатніх підстав, з порушення норм чинного законодавства, позивач був позбавлений доходу і можливості утримувати свою сім`ю, чим йому, поза розумним сумнівом, було завдано моральних страждань, оскільки вказані обставини призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду.

Визначаючи розмір вказаної шкоди, суд, виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. у відшкодування вказаної шкоди, що, на думку суду, буде достатньою сатисфакцію перенесених позивачем моральних страждань, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у виді сплаченого судового збору (за вимогами про стягнення моральної шкоди) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц дійшов до висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, яка визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно було сплатити судовий збір в дохід державного бюджету за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, як за позовну вимогу майнового характеру, у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270,00 грн.

Таким чином оскільки позивач просить стягнути з відповідача 100 000 грн. за заподіяну моральну шкоду, то він повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1000 грн. (100 000х1%=1000 грн.)

Разом з тим, позивачем сплачено 2270,00 грн. судового збору, що є надмірним, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір згідно вищевказаного розрахунку, у розмірі 1000 грн.

Крім того враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а позов в цій частині судом задоволено, то з відповідача на користь держави слід стягнути 4141,71 грн. судового збору за цими вимогами.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

На підставі ст.ст.2, 36, 40, 43, 139, 140, 147-149, 151, 235, 237-1, 247 КЗпП України, ст.23 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.37-39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та керуючись ст.ст.76, 81, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати Наказ начальника структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Яшного М.С. № 647/ОС від 21.10.2021 року «Про припинення трудового договору (контракту)».

Поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді машиніста електровоза дільниці експлуатації локомотивів оборотного депо П`ятихатки структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 23.10.2021 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.10.2021 року по день винесення рішення (16.01.2023 року) в розмірі 199451,40 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 40 копійок) без урахування податків та обов`язкових зборів.

Стягнути з Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч ) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1000,00 грн. (одну тисячу гривень 00 копійок) судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) на користь держави судовий збір у розмірі 4141,71 грн. (чотири тисячі сто сорок одна гривня 71 копійка).

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на роботі.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за один місяць в розмірі 14033 грн. 32 коп. (чотирнадцять тисяч тридцять три гривні 32 копійки), без урахування податків та обов`язкових зборів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.01.2023 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова