Справа номер 487/4325/18 Головуючий суду першої інстанції Боброва І. В.
Провадження номер 22-ц/812/202/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Кушнірової Т. Б.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В. М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2022 року про призначення експертизи, постановлену у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є в спільній власності та визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є в спільній власності та визначення порядку користування земельною ділянкою,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Позов мотивовано тим, що позивачка та відповідачі є співвласниками часток в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, ОСОБА_1 належить 21/100 частки, ОСОБА_3 1/5 частка, ОСОБА_4 37/100 частки та ОСОБА_5 11/50 часток відповідно. Спочатку між співвласниками в житловому будинку склався певний порядок користування житловим будинком зі спорудами та земельною ділянкою, але на даний час деякі відповідачі, до яких перейшло право власності від попередніх співвласників, почали без попереднього узгодження самовільне будівництво шляхом самостійного визначення площі земельної ділянки, що є в спільному сумісному користуванні для особистого будівництва, чим і порушують права позивачки як співвласника нерухомого майна.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд здійснити виділ у натурі 21/100 належних їй на праві власності часток із майна, що є у спільній частковій власності, з припиненням останньої, які складаються з приміщень 5-1, 5-2, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7 в житловому будинку літ. «А» житловою площею 50,6 кв.м, загальною площею 70,1 кв.м з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності та визначити їй порядок користування земельною ділянкою за цією адресою, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

У серпні 2018 р. ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ йому в натурі 1/5 частки із майна, що є в спільній власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 та відповідачі є співвласниками часток житлового будинку з відповідними господарськими і побутовими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Частина будинку, що належить ОСОБА_3 , межує із частиною, що належить ОСОБА_1 . Оскільки житловий будинок старий та потребує капітального ремонту, ОСОБА_3 вживаються заходи по його відновленню, однак ОСОБА_1 чинить перешкоди у реалізації ним законного права на власність. Зокрема, ОСОБА_1 вчиняються дії щодо руйнування огорожі, яка є у власності всіх співвласників. Крім того, позивач зазначав, що співвласники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому.

Посилаючись на викладене, позивач просив виділити йому в натурі 1/5 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок за вищевказаною адресою, що складається із житлового будинку літ. «А», коридору літ. 4-1 розміром 9,3 кв.м, житлової кімнати літ.4-2, розміром 19,6 кв.м, житлової кімнати літ.4-3 розміром 24,5 кв.м, санвузлу літ.4-4 розміром 2,4 кв.м, сараю літ. Ж розміром 2,10 кв.м, 1/5 частки споруд (замощення) літ. № І, № ІІ, № ІІІ, 1/5 частки огорожі літ №2, 3, 6, 7, 9, 10, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_3 та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Ухвалами Заводського районного суду м.Миколаєва від 12 жовтня 2018 року та від 16 вересня 2020 року у справі було призначено проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та повторної експертизи.

Вказані експертизи були проведені Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області та Миколаївським НДЕКЦ МВС України.

02 лютого 2022 року ОСОБА_3 через свого представника подав до суду клопотання про призначення у справі ще однієї судової земельно-технічної експертизи, проведення якої просив доручити експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України.

Клопотання мотивоване тим, що експерти при попередньому дослідженні виходили з неправильних часток, які належать сторонам у спірному домоволодінні.

На вирішення експертів відповідач просив поставити питання визначення можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (із зазначенням місця загального користування) у відповідності до їх ідеальних часток у праві спільної часткової власності, з урахуванням порядку, що склався між співвласниками, враховуючи первісні частки співвласників.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2022 року клопотання ОСОБА_3 задоволено. У справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України. На вирішення експерта поставлене питання, заявлене ОСОБА_3 .

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій зазначала, що ухвала суду є незаконною, бо не враховує прав позивача задати додаткові запитання експерту.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач зазначала, що нею до суду першої інстанції подавалося клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з оголошеним у державі карантином та воєнним станом, однак судом це не було враховано. Також вона вказувала, що заявляла клопотання про проведення додаткової експертизи.

На підставі викладеного позивач просила скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до районного суду для продовження розгляду для можливості позивачу надати свої запитання для проведення експертизи.

Відповідачем ОСОБА_3 через представника подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з частинами першою, другою статті 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частини четверта, п`ята та шоста статті 103 ЦПК України регламентують, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до пунктів 4 та 6 частини третьої статті 2 ЦПК України, серед іншого, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін та пропорційність.

За змістом п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, обов`язку сторони довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається, і праву подавати докази, кореспондується обов`язок суду сприяти реалізації цих прав і обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 та є користувачами земельної ділянки за цією ж адресою.

Встановлено та не заперечується сторонами, що між ними як співвласниками нерухомого майна добровільно не встановлено порядок користування земельною ділянкою, на якій це майно розташоване.

Без визначення земельних ділянок, які відносяться до конкретної частини нерухомого майна кожної зі сторін у справі, користування землею в установлений законом спосіб, є неможливим.

Отже, одним з предметів позову у цій справі є встановлення порядку користування земельною ділянкою, тобто матеріальна правова вимога позивачів, як за первісним так і зустрічним позовом полягає у забезпеченні їх права безперешкодно користуватися належним їм нерухомим майном, яке вони набули у передбачений законом спосіб.

Визначення можливих варіантів щодо користування сторонами спірною земельною ділянкою здійснюється шляхом призначення судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалами Заводського районного суду м.Миколаєва від 12 жовтня 2018 року та від 16 вересня 2020 року у справі було призначено проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та повторної експертизи.

Вказані експертизи були проведені Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області та Миколаївським НДЕКЦ МВС України.

Висновок Миколаївського НДЕКЦ МВС України щодо проведення повторної експертизи було отримано районним судом 13 жовтня 2021 року.

18 жовтня 2021 року та 16 грудня 2021 року представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ознайомилася із матеріалами справи, у тому числі із цим висновком.

27 жовтня 2021 року із матеріалами висновку експертизи ознайомилася представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7

27 січня 2022 року представником відповідача ОСОБА_7 подано до суду письмові пояснення щодо незаконності висновку експертів, оскільки вони при проведенні дослідження виходили із неправильних часток, які належать сторонам.

Цього ж дня судом була допитана експерт Миколаївського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_8 , у тому числі щодо здійснення експертами розрахунку часток сторін у житловому будинку та земельній ділянці.

02 лютого 2022 року ОСОБА_3 через свого представника подав до суду клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, проведення якої просив доручити експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України.

Клопотання було мотивоване тим, що експерти при попередньому дослідженні виходили з неправильних часток, які належать сторонам у спірному домоволодінні.

Суд 02 лютого 2022 року вказане клопотання не розглянув, відклавши розгляд справи на 02 березня 2022 року.

Протягом 2022 року суд відкладав розгляд справи неодноразово, у тому числі через неявку позивача та її представника до судового засідання.

Черговий раз розгляд справи було призначено на 26 грудня 2022 року. Представники сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_7 були обізнані про розгляд справи, що ними не заперечується.

23 грудня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи через дію в Україні воєнного стану та письмові пояснення, де вона висловила незгоду з клопотанням відповідача ОСОБА_3 про проведення судової земельно-технічної експертизи, пояснивши, що позивач згодна з висновком експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2022 року на підставі клопотання ОСОБА_3 у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України. На вирішення експерта поставлене питання визначення можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (із зазначенням місця загального користування) у відповідності до їх ідеальних часток у праві спільної часткової власності, з урахуванням порядку, що склався між співвласниками, враховуючи первісні частки співвласників.

29 грудня 2022 року представником позивача ОСОБА_2 було подано клопотання про призначення у справі додаткової земельно-технічної експертизи, проведення якої вона просила доручити експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України. На вирішення експертів вона просила поставити питання визначення можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 для співвласника ОСОБА_1 у відповідності до належних їй ідеальних часток домоволодіння з урахуванням фактичного порядку користування, що склався між усіма співвласниками із зазначенням загального місця користування.

Інших питань поставлено перед експертами не було.

У апеляційній скарзі позивач та її представник також додаткових питань для проведення експертизи не заявили.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки викладене судом питання для проведення експертизи є правильним, оскільки судом розглядаються первісні та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо порядку користування спірною земельною ділянкою, а отже суд повинен визначити можливий порядок користування земельною ділянкою і для позивача і для відповідача ОСОБА_3 .

Посилання позивача на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, бо не було враховано її думку щодо призначення експертизи та не було надано можливість заявити перед експертами додаткові питання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вона викладала письмові пояснення щодо цього питання, які судом досліджувалися. Із цих пояснень випливає, що вона погоджувалася з попереднім висновком експерта, а отже можна було зробити висновок, що вона не бачить підстав для проведення додаткової чи повторної експертизи. Клопотання про призначення додаткової експертизи нею було заявлене вже після вирішення судом питання про призначення експертизи. Вказане клопотання та викладені у ньому підстави для проведення експертизи не впливають на правильність висновку суду про необхідність призначення у справі експертизи щодо визначення можливих варіантів порядку користування спірною земельною ділянкою саме між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а не тільки щодо ОСОБА_1 , оскільки, як вже викладалося вище, суд повинен вирішити первісний і зустрічний позови.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана через її представника ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

Т. Б. Кушнірова

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.