ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/9801/21 Номер провадження 22-ц/814/462/23Головуючий у 1-й інстанції Цвіра Д.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року, ухвалене суддею Цвіра Д.М., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з КП «Харківводоканал» на його користь 101 687 грн., з яких: оплата послуги з відключення від каналізації у розмірі 954 грн. та підключення до каналізації у розмірі 693 грн., оплата за послуги банку АТ «Мегабанк» з прийняття до оплати вказаних послуг у розмірі 40 грн., моральна шкода у розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до пункту 1.58 рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 04.02.2015 р. за №48 «Про визнання громадян наймачами житлової площі» ОСОБА_1 визнано наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований та фактично проживає. 23.06.2021 року з прибуттям додому пізно ввечері ним було виявлено перешкоди у водовідведенні, а саме затримку води, яка надходила до квартири в порядку водопостачання без її водовідведення до мережі каналізації. 24.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Харківської міської диспетчерської служби за телефоном 15-62 з проханням направити додому фахівців для з`ясування причини перешкод у водовідведенні та ймовірного їх усунення, проте, після прибуття бригади КП «Харківводоканал» позивачу стало відомо про наявність перешкод у внутрішньобудинковій мережі водовідведення, для чого необхідно звернутися до аварійної диспетчерської з внутрішньобудинкових мереж водовідведення КП «Харківводоканал» за телефоном 704-14-46. 25.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до аварійної диспетчерської з внутрішньобудинкових мереж водовідведення за телефоном 704-14-46 з метою направлення фахівців для усунення перешкод у водовідведенні, однак, до відому позивача було доведено про свідоме (умисне) відключення його квартири від водовідведення шляхом зовнішнього блокування квартири від водовідведення через наявність у нього заборгованості за надані послуги та необхідність звернутися до Центру обслуговування абонентів КП «Харківводоканал» по вул. Університетській, 37/39, для здійснення оплати заборгованості за комунальні послуги та робіт з блокування та деблокування водовідведення. 25.06.2021 року ОСОБА_1 був змушений, заради усунення свідомо (умисно) створених КП «Харківводоканал» перешкод у водовідведенні, оплатити послуги з відключення від каналізації у розмірі 954,00 грн. та підключення до каналізації у розмірі 693,00 грн., а також за послуги банку АТ МЕГАБАНК з прийняття до оплати вказаних послуг у розмірі 40,00 грн., що в загальному складає суму 1687 грн. Крім того, посадовими особами КП «Харківводоканал» змушено позивача написати гарантійне зобов`язання щодо розстрочки решти заборгованості до 01.08.2022 року. Листом КП «Харківводоканал» від 13.08.2021 року проінформовано, що нарахування за червень 2021 виконано за адресою реєстрації позивача, з урахуванням відсутності послуги з 23.06.2021 до 25.06.2021, що підтверджує неправомірне припинення водовідведення. Також ОСОБА_1 посилався на те, що жодною нормою не передбачене припинення водовідведення, КП «Харківводоканал» в порушення Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690, не попередив про можливість припинення водовідведення у випадку відсутності платежів протягом 30 днів після отримання попередження та всупереч Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), відповідач здійснив припинення водовідведення. Вказані зухвалі дії КП «Харківводоканал» зі свідомого (умисного) протиправного відключення квартири від водовідведення на дві доби з 23.06.2021р. до 25.06.2021р. без попередження про можливість здійснення цього у випадку відсутності платежів та в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, призвели до виникнення у позивача неабияких моральних страждань, адже впродовж двох діб останній був вимушений повністю відволіктись від звичайних занять та займатись з`ясуванням причини перешкод у водовідведенні, які, як з`ясувалося, згодом спричинив сам відповідач, квартира перетворилася практично у нежитлове приміщення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем на підтвердження протиправності дій зі сторони відповідача надано квитанції про сплату частини заборгованості за послуги, квитанції про сплату підключення та відключення та лист відповідача, яким повідомленого позивача, про те, що йому здійснено перерахунок за період відсутності послуги. Тобто, жодного належного доказу, які б підтвердили протиправність дій відповідача, суду не надано, усі доводи, наведені в позовній заяві, спростовані письмовими та усними поясненнями представника відповідача, показаннями свідків, які давали свої показання під присягою. Відповідачем у справі не спростовується той факт, що у період з 23.06.2021 р. по 25.06.2021 р. послуга позивачем отримана не була, відповідно зроблено перерахунок, але доказів того, що послуга була відсутня в результаті протиправних дій відповідача, матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в обґрунтування позовних вимог він надав суду відповідні докази та зазначив, що через наявність поточної заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення відповідач КП «Харківводоканал» у період з 23 по 25 червня 2021 року свідомо (умисно) припинив надання послуг з водовідведення (відключив від системи каналізації) квартири АДРЕСА_2 без належного попередження, а також, у порушення чинних на той час положень п.п.5 п.3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», згідно з якими на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короно вірусної хвороби (СОVID-19) та протягом 30 днів з дня його скасування забороняється, зокрема: припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадян України у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі. Отже, свідоме (умисне) протиправне припинення водовідведення відповідачем відбулося всупереч положенням чинного законодавства України, та, як наслідок, змушування його оплатити роботи з відключення та підключення каналізації. Зазначає, що моральна (немайнова) шкода полягає у виникненні у нього неабияких моральних страждань, приниженні честі, гідності, адже через відключення КП «Харківводоканал» від системи каналізації його квартира на дві доби практично перетворилася у нежитлове приміщення, впродовж двох дів він був змушений повністю відволіктися від звичайних занять та займатися з`ясуванням та встановленням причини перешкод у водовідведенні, а також оплачувати, без наявності на те правових підстав, роботи відповідача з відключення та підключення каналізації, відчуваючи при цьому весь цей час надзвичайно великий стрес та погіршення стану здоров`я.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року справу витребувано з суду першої інстанції (а.с. 99).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 26.07.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 114).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.09.2022 року у даній справі відкрито апеляційне провадження (а.с. 118).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 23.101.2023 року о 11-00 год., з повідомленням учасників справи (а.с. 120).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явився відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 03.01.2023 року судової повістки про виклик до суду у цивільній справі на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 121). Позивач ОСОБА_1 надав апеляційному суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, його апеляційну скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що відповідно до пункту 1.58 рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 04.02.2015 року за №48 «Про визнання громадян наймачами житлової площі» ОСОБА_1 визнано наймачем квартири АДРЕСА_2 , де останній зареєстрований та проживає станом на час звернення до суду (а.с. 7).

25.06.2021 року позивачем укладено з заступником генерального директора департаменту збуту КП «Харківводоканал» гарантійне зобов`язання щодо погашення заборгованості за послуги центрального водопостачання/водовідведення (а.с. 16).

Листом за підписом першого заступника генерального директора КП «Харківводоканал» Коваленка О.М. від 13.08.2021 року ОСОБА_1 повідомлено, що нарахування за червень місяць 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 виконано з урахуванням відсутності послуги з центрального водовідведення у період з 23.06.2021 р. по 25.06.2021 р. Вказана інформація відображена у квитанції за червень місяць 2021 року (а.с. 54-55).

На виконання ухвали від 30.09.2021 року листом за підписом першого заступника генерального директора КП «Харківводоканал» Коваленка О.М. від 01.11.2021 року повідомлено суд, що «24.06.2021 на аварійно диспетчерську службу підприємства надійшла заявка про забиття внутрішньоквартирної каналізації за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня, фахівцями аварійно-диспетчерської служби виявили забиття внутрішньо квартирної розводки центрального водовідведення, відповідальний бригадир ОСОБА_2 25.06.2021 року повторно виїхала бригада управління з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем, за виїзд бригади відповідальний майстер ОСОБА_3 . Від`єднання жилого приміщення від внутрішньобудинкової мережі централізованого водовідведення (шляхом демонтажу частини системи або в інший спосіб) не виявлено. 25.06.2021 року прийом споживачів в абонентному відділі абонентної служби по роботі з абонентами фізичними особами департаменту збуту КП «Харківводоканал» за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 37/39 проводила інженер-інспектор абонентного відділу Шевченківського району абонентної служби по роботі з абонентами фізичними особами Департаменту збуту КП «Харківводоканал» ОСОБА_4 (а.с. 67).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 під присягою показала, що працює начальником абонентського відділу Шевченківського району абонентської служби по роботі з абонентами фізичними особами департаменту збуту КП «Харківводоканал», за її підписом споживачам, у яких є заборгованість, співробітники відділу вручають повідомлення про необхідність сплати заборгованості та за для вирішення цих питань пропонують повідомленням з`явитися до абонентського відділу споживачу. У разі, якщо споживачу не представляється можливим вручити особисто повідомлення, його залишають в поштовій скриньці. Мета абонентського відділу - сповістити споживача про заборгованість. Департамент збуту не робить підключень та відключень водовідведення.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 під присягою показала, що вона працює майстром управління з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем КП «Харківводоканал», в її обов`язки входить обслуговування тільки стояків, технічної можливості зупиняти водовідведення саме в багатоповерховому будинку підприємство на має, є лише технічна можливість запускати водовідведення. У підпорядкуванні свідка перебувають слюсарі, один з них, а саме ОСОБА_6 поїхав за адресою: АДРЕСА_1 та виявив забиття внутрішньоквартирної розводки центрального водовідведення, позивач був вдома, впустив слюсаря, але слюсар нічого не робив, адже обов`язку обслуговувати забиття внутрішньо квартирної розводки центрального водовідведення у слюсаря не було, про що він повідомив ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_4 не надала свої показання в судовому засіданні з тих підстав, що перебуває у декретній відпустці, про що представником відповідача надано копію наказу до матеріалі справи.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, то суд першої інстанції встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Зважаючи на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність дій відповідача, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями КП «Харківводоканал» у зв`язку з обмеженням (припиненням) послуг водовідведення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відносини між надавачем та споживачем житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою.

В статті 1 цього Закону визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто стаття 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05липня 2019 року № 960 затверджено Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг.

Згідно матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що КП «Харківводоканал» надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 є споживачем таких послуг.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що 23 червня 2021 року з прибуттям додому пізно ввечері ним було виявлено перешкоди у водовідведенні. 24 червня 2021 року він звернувся до Харківської міської диспетчерської служби з проханням направити фахівців для з`ясування причин перешкод у водовідведенні та їх усунення. Після прибуття бригади КП «Харківводоканал» йому повідомлено про наявність перешкод у внутрішньо будинковій мережі водовідведення. Вважав, що всупереч діючого станом на 23 червня 2021 року законодавства України, КП «Харківводоканал» неправомірно припинило надання йому послуг з водовідведення, що спричинило йому матеріальну та моральну шкоду.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача.

Так, матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції, що у період з 23 по 25 червня 2021 року ОСОБА_1 послуги від КП «Харківводоканал» не отримував, проте позивачем не підтверджено, що це відбулося з вини КП «Харківводоканал» саме через обмеження (припинення) надання таких послуг.

По справі вбачається, що у день виявлення 23 червня 2021 року перешкод у водовідведенні (водопостачанні) чи відразу наступного дня 24 червня 2021 року позивач не склав відповідні акти (у присутності сусідів, представників КП «Харківводоканал») про виявлене та не зафіксував цей факт у належний спосіб.

Згідно показань допитаних у суді першої інстанції свідків та наданих письмових відповідача у справі, судом першої інстанції встановлено, що за адресою проживання ОСОБА_1 24.06.2021 року працівниками КП «Харківводоканал» виявлено забиття внутрішньо будинкової розводки централізованого водовідведення. Після проведення профілактичних робіт забиття було усунуто. Вказані роботи з відключення та відповідно підключення послуг водовідведення (каналізації) було оплачені ОСОБА_1 , що відповідає нормам Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому, КП «Харківводоканал» зазначено, що технічна можливість припинення послуг з водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи конструктивні особливості будинку, ступінь зношеності внутрішньо будинкових мереж, відсутня, а при зверненні ОСОБА_1 з метою проведення профілактичних робіт з метою усунення виявленого забиття, йому було спочатку запропоновано вирішити питання щодо погашення заборгованості шляхом укладення гарантійного зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги щодо порушенням відповідачем чинних на той час положень п.п.5 п.3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», згідно з якими на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (СОVID-19) та протягом 30 днів з дня його скасування забороняється, зокрема: припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадян України у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 у період з 23 по 25 червня 2021 року.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та є незгодою позивача з висновками суду та з правовою оцінкою доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну юридичну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов