Справа № 161/7723/22
Провадження № 2-др/161/34/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
головуючого судді Рудська С.М.
при секретарі Коржик Н.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Петрука І.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Луцької міської ради, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідачів ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.02.2023 року в цивільній справі № 161/7723/22 у задоволенні позову ОСОБА_3 до Луцької міської ради, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно було відмовлено у повному обсязі. Повний текст даного судового рішення складено 02.03.2023 року (Том 1, а.с. 234-236).
15.03.2023 року представником позивачки було подано до суду заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в обгрунтування якої остання зазначила наступне. Так,о у задоволенні позову її довірительки, який був предметом розгляду в цивільній справі № 161/7723/22, судом було відмовлено з підстав, про які ОСОБА_2 та її представник не зазначали у відзиві на позовну заяву. Тобто, вчинені стороною відповідача процесуальні дії жодним чином не вплинули на результат розгляду справи. Крім того, заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу не відповідають критеріям розумності, не є співмірними витраченому часу, а відтак є значно завищеними. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Петрука І.В. про ухвалення додаткового рішення відмовити у повному обсязі (Том 2, а.с. 11).
Представник позивача в судовому засіданні щодо задоволення заявлених вимог про ухвалення додаткового рішення заперечувала з підстав, які були викладені у її заяві про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Представник відповідача ОСОБА_2 до початку судового засідання подав до суду заяву з проханням розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснювати у його відсутності та її задовольнити із викладених у ній підстав (Том 2, а.с. 16).
Представник відповідача Луцької міської ради та третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили..
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, або судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як було встановлено судом, із заявою про ухвалення додаткового рішення представник відповідачки ОСОБА_2 звернувся до суду в межах строку, встановленого положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому питання про відшкодування останній понесених витрат на оплату правничої допомоги вирішується судом шляхом постановлення додаткового рішення.
Судом встановлено, що між АО «АФК» та відповідачкою ОСОБА_2 11.11.2022 року було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання представляти останню, при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (Том 2, а.с. 2-зворот-4).
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Разом з тим, наданий АО «АФК» Акт приймання-передачі правничої допомоги № 1 від 22.02.2023 року, складений на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.11.2022 року, не містить детального розрахунку погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях, а також вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням.
Вищевказаний Акт приймання-передачі правничої допомоги № 1 від 22.02.2023 року містить лише зміст наданої правничої допомоги (перелік послуг) та його загальну вартість, без визначення вартості кожного окремого виду послуги та витраченого на неї процесуального часу, у зв`язку з чим даний доказ не може бути взятий до уваги.
Враховуючи наведене, а також те, що будь-який інший детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Петруком І.В. чи будь-яким іншим адвокатом АО «АФК» у матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомог.
Керуючись ст.ст. 270, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Луцької міської ради, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно.
У задоволенні вимог відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Луцька міська рада, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 19, .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст додаткового рішення складений 29 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська