Справа № 369/6555/22
Провадження № 2/369/1671/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Дубас Т.В., за участю секретаря судового засідання Житар А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження нерухомого майна у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження нерухомого майна у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, у якому просить суд:

- стягнути з Російської Федерації грошові кошти в розмірі 1 703 705,00 грн. (один мільйон сімсот три тисячі сімсот п`ять гривень 00 копійок), що складає 52 764 євро (п`ятдесят дві тисячі сімсот шістдесят чотири євро 00 євро центів) як матеріальну шкоду (збитки), завдані ОСОБА_1 за знищення його нерухомого майна (Квартири);

- стягнути з Російської Федерації грошові кошти в розмірі 65 000,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок), що складає 2 191,50 євро (дві тисячі сто дев`яносто одна євро 50 євро центів) як моральну шкоду, завдану ОСОБА_1 знищенням його нерухомого майна (Квартири).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником 3-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на Квартиру підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8892159 від 09.11.2005 року. Згідно із технічним паспортом, загальна площа квартири складає 60,6 м2.

Внаслідок збройної агресії російської федерації (та ракетних обстрілів с. Горенка російськими окупаційними військами квартира була знищена, проживання у ній неможливе.

Факти знищення квартири відповідачем та неможливості проживання у ній Позивача підтверджується Довідкою Гостомельської військової адміністрації №910 від 24 червня 2022 року, яка до завершення воєнного стану виконує функції влади на території об`єднаної територіальної громади Гостомель.

За таких обставин виходячи з предмету та меж позовних вимог відповідальність за матеріальну та моральну шкоду, завдану Позивачу несе Відповідач (російська федерація).

Оцінка та встановлення розміру збитків потребує спеціальних знань, отже Позивач залучив сертифікованого оцінювача, який оцінив розмір завданих збитків квартирі та встановив, що їх розмір складає 1 703 705,00 грн. (один мільйон сімсот три тисячі сімсот п`ять гривень 00 копійок), що складає 52 764 Євро.

Збройна агресія Відповідача завдала значних душевних страждань Позивачу, а також його дружині та двом дітям, які через постійні обстріли з мінометів, артилерії та систем залпового вогню Відповідача змушені були кілька днів провести у підвалі будинку, практично нічого не їсти та пити, оскільки вихід з підвалу міг бути небезпечним для життя. Позивач та його родина знаходились у постійному страху за своє життя, здоров`я та стан їх майна.

Через значне хвилювання викликане збройною агресією Відповідача, уся родина перебувала у постійному страху та під сильним стресом, що призводило до періодичних нервових зривів. Через значне душевне хвилювання у Позивача спостерігались регулярні кровотечі носом, запаморочення, що викликане підвищенням кров`яного тиску, а також він почав страждати безсонням та порушеним сном, головними болями. Усі ці негативні явища, викликані надмірним емоційним переживанням, порушили його сталий життєвий ритм.

Крім того, знищення єдиного житла особи завжди сприймається будь-якою людиною як значна душевна травма. Зокрема, постійні обстріли Відповідача змусили усю родину залишити свій регіон та евакуюватись до безпечного регіону на Західній Україні. Така ситуація розірвала усі звичні зв`язки родини та Позивача (необхідність пошуку нової роботи, нова школа для дітей, абсолютно нове коло спілкування, тощо). Наразі родина тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Збройна агресія Відповідача, яка виражалась у постійних обстрілах Гостомелю та будинку Позивача та відверто нахабне ставлення Відповідача по відношенню до будь-яких законів України чи міжнародно-правових актів та їх зухвала поведінка і відчуття повної безкарності принижує честь та гідність Позивача як громадян правової та цивілізованої держави. Сам факт порушення громадянських прав вже завдає душевних страждань Позивачу. Отже, така незаконна поведінка Відповідача тільки сприяла і збільшувала завдану шкоду, а отже збільшувала ступінь вини Відповідача. Розмір відшкодування має збільшуватися відповідно до даних обтяжуючих обставин.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Тому на підставі вищевказаного позивач просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд просив здійснювати розгляд справи у його та позивача відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, правом надання відзиву на позов не скористався, до засідання суду не прибув, про причини відсутності не повідомив. Жодних пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 3-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Право власності на Квартиру підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8892159 від 09.11.2005 року. Згідно із технічним паспортом, загальна площа квартири складає 60,6 м2.

Внаслідок збройної агресії російської федерації (та ракетних обстрілів с. Горенка російськими окупаційними військами квартира була знищена, проживання у ній неможливе.

Факти знищення квартири відповідачем та неможливості проживання у ній Позивача підтверджується Довідкою Гостомельської військової адміністрації №910 від 24 червня 2022 року, яка до завершення воєнного стану виконує функції влади на території об`єднаної територіальної громади Гостомель.

Оцінка та встановлення розміру збитків потребує спеціальних знань, отже Позивач залучив сертифікованого оцінювача, який оцінив розмір завданих збитків Квартирі та встановив, що їх розмір складає 1 703 705,00 грн. (один мільйон сімсот три тисячі сімсот п`ять гривень 00 копійок), що складає 52 764 Євро.

Згідно звіту про оцінку майна від 11 липня 2022 року, ринкова вартість невід`ємних поліпшень житлового приміщення / квартири (збитки, пошкодження внаслідок бойових дій станом на 24.02. 2022 року), спричинених військовою агресією Російської Федерації, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 ) складає 1 703 705,00 грн. (один мільйон сімсот три тисячі сімсот п`ять гривень 00 копійок), що складає 52 764 Євро.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» (Підстави визначення підсудності справ судам України), - суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 49 Закону України «Про міжнародне приватне право», - права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За приписами ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 наведеної статті).

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.2).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Враховуючи положення частини четвертої статті 22 ЦК України, стягнення збитків є формою відшкодування майнової шкоди.

При цьому стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема: іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія РФ проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами ч.3 ст.82 ЦПК України.

Відомим також є той факт, що 24.02.2022 року РФ здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Дана обставина також не підлягає доказуванню згідно з ч.3 ст.82 ЦПК України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Силові дії РФ, що тривають з 20 лютого 2014 року (як початкова подія) та як її продовження - військове вторгнення РФ до України 24 лютого 2022 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів "a", "b", "с", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН "Визначення агресії" від 14.12.1974.

Факти знищення квартири відповідачем та неможливості проживання у ній Позивача підтверджується Довідкою Гостомельської військової адміністрації №910 від 24 червня 2022 року, яка до завершення воєнного стану виконує функції влади на території об`єднаної територіальної громади Гостомель.

Приймаючи до уваги приписи статті 1166 ЦК України, якою визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, судом враховано, що за приписами ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Діями з боку РФ було порушено гарантоване ст. 41 Конституції України право власності ОСОБА_1 . Тобто безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого позивачу завдано шкоди, є рф.

Сам факт збройної агресії РФ проти України є причиною виникнення ситуації за якої ОСОБА_1 поніс істотні збитки та змушений відстоювати своє порушене відповідачем права в судовому порядку.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог судом враховано, що РФ, здійснивши збройну агресію відносно України, порушила норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975 та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією.

Зокрема, п.1 Будапештського меморандуму передбачено, що Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтверджують Україні їх зобов`язання згідно з принципами Гельсінського заключного акту Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України.

Пункт 2 Будапештського меморандуму говорить, що Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтверджують їх зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

Згідно із Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 суверенні права держави мають узгоджуватись із міжнародним правом, зокрема Статутом ООН, Загальною декларації прав людини та Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975, які визначають права та законні інтереси людини як найвищу суспільну цінність, гарантують людині право жити в мирі та безпеці.

Виходячи із викладеного держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземними судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров`я людини, а також нанесення шкоди її майну.

Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум, Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975, Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, Договір між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон, РФ вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст. 2 Статуту ООН, а тому є державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету. При цьому, оскільки вчинення РФ з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, РФ заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає.

РФ, вчинивши повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування.

Аналогічну позицію щодо непоширення на РФ судового імунітету при розгляді справ щодо відшкодування шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України, викладено в постанові Верховного Суд від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, що згідно приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути враховано при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Як кореспондують ч. 1, пункт 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частини 3-5 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог «Правила суду - компенсація шкоди», які використовуються Європейським судом з прав людини при розгляді справ із компенсації шкоди, зокрема, п. п. 15 п. 3 цих Правил, встановлено, що заявники, які бажають отримати компенсацію за нематеріальну шкоду, мають право вказати суму, яка на їхню думку, була б справедливою.

Заявник, який вважає себе жертвою більш одного порушення Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, може вимагати або одну одноразову суму, яка покриває всі передбачувані порушення, або окрему суму щодо кожного передбаченого Європейською конвенцією порушення.

Збройна агресія Відповідача завдала значних душевних страждань Позивачу, а також його дружині та двом дітям, які через постійні обстріли з мінометів, артилерії та систем залпового вогню Відповідача змушені були кілька днів провести у підвалі будинку, практично нічого не їсти та пити, оскільки вихід з підвалу міг бути небезпечним для життя. Позивач та його родина знаходились у постійному страху за своє життя, здоров`я та стан їх майна.

Через значне хвилювання викликане збройною агресією Відповідача, уся родина перебувала у постійному страху та під сильним стресом, що призводило до періодичних нервових зривів. Через значне душевне хвилювання у Позивача спостерігались регулярні кровотечі носом, запаморочення, що викликане підвищенням кров`яного тиску, а також він почав страждати безсонням та порушеним сном, головними болями. Усі ці негативні явища, викликані надмірним емоційним переживанням, порушили його сталий життєвий ритм.

Крім того, знищення єдиного житла особи завжди сприймається будь-якою людиною як значна душевна травма. Зокрема, постійні обстріли Відповідача змусили усю родину залишити свій регіон та евакуюватись до безпечного регіону на Західній Україні. Така ситуація розірвала усі звичні зв`язки родини та Позивача (необхідність пошуку нової роботи, нова школа для дітей, абсолютно нове коло спілкування, тощо). Наразі родина тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На переконання суду, позивачу завдано моральної шкоди за обставин встановлених у цій справі.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що позивачем доведено обставини на які він посилався як на підставу позовних вимог, а тому вимоги позивача є обґрунтованими.

Враховуючи наведені позивачем обґрунтування душевних страждань, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, виходячи з принципів верховенства права та справедливості судового рішення, суд вважає законним обраний позивачем спосіб стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у вигляді одноразової суми, яка покриває всі передбачувані порушення, що були допущені російською федерацією відносно нього.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації за завдані моральні страждання суд виходить із середнього розміру задоволених вимог заявників по спорах, що розглядалися Європейським судом з прав людини.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованим зазначений позивачем розмір компенсації за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 65 000,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок), що складає 2 191,50 євро (дві тисячі сто дев`яносто одна євро 50 євро центів).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позивачем доведено обставини, на які він посилався як на підставу позовних вимог, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач згідно приписів п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, доказів понесення інших судових витрат суду не надано, з урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами не здійснюється.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2-4, 16, 22, 368, 1166 ЦК України, ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження нерухомого майна у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації- задовольнити.

Стягнути з Російської Федерації грошові кошти в розмірі 1 703 705,00 грн. (один мільйон сімсот три тисячі сімсот п`ять гривень 00 копійок), що складає 52 764 євро (п`ятдесят дві тисячі сімсот шістдесят чотири євро 00 євро центів) як матеріальну шкоду (збитки), завдані ОСОБА_1 за знищення його нерухомого майна (Квартири).

Стягнути з Російської Федерації грошові кошти в розмірі 65 000,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок), що складає 2 191,50 євро (дві тисячі сто дев`яносто одна євро 50 євро центів) як моральну шкоду, завдану ОСОБА_1 знищенням його нерухомого майна (Квартири).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ДУБАС