ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.

секретар: Гречка Є.В.

розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2022 року, постановлене суддею Блажко І.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа: Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заробітної плати за надурочну роботу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заробітної плати за надурочну роботу у розмірі 347905,85 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що він з 2014 по 2021 перебував з АТ КБ «ПриватБанк» у трудових відносинах, займаючи різні посади.

У відповідності до умов праці було передбачено пятиденний робочий тиждень, з двома вихідними та 8-ми годинним робочим днем, тобто 40 годин в неділю, й відповідно 160 годин за місяць.

З метою обліку робочого часу роботодавець розробив електронний засіб табелювання у вигляді програмного комплексу «Табелювання», який враховував початок та кінець робочого часу.

ОСОБА_1 було присвоєно логін PL230981kaa, Бранч табелювання- PLHO, а з 22.02.2021- POH0.

У відповідності до витягу за логіном співробітника PL230981kaa, Бранч табелювання - PLHO за період з 01.10.2014 по 19.02.2021, та з 19.02.2021 по 07.05.2021 - POH0: кількість відпрацьованих годин по графіку 12549.00; кількість відпрацьованих годин за фактом - 17757.24; різниця між фактом та графіком з урахуванням обідньої перерви становить 3635 годин.

Таким чином, позивач стверджує, що відпрацював надурочно 3635 годин.

Місячний оклад згідно довідки від 07.09.2021 № 20.1.0.0.0/7-210907/73 становить 15760 грн., за рік виплата окладу становить 189120 грн. Розраховуючи, що в році 247 робочих днів, один день коштує 765,67 грн., відповідно одна година коштує 95,71 грн., за період з 01.10.2014 по 07.05.2021, всього відпрацьовано 17757 годин, але було оплачено тільки 12549 годин, згідно встановленого графіку роботи. Враховуючи це, банком не оплачено 3635 годин перепрацювання з урахуванням обідньої перерви, що в грошовому еквіваленті складає: 3635*95,71=347 905,85 грн.

Зазначено, що при звільненні 01.10.2021 ОСОБА_1 не було проведено виплати за надурочні робочі години, відповідачем були порушені вимоги трудового законодавства, адже згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; порядок застосування підсумованого обліку робочого часу передбачено у Методичних рекомендаціях щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики від 19.04.2006 № 138, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за надурочну роботу, у розмірі 347 905 (триста сорок сім тисяч дев`ятсот п`ять) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач в порушення вимог трудового законодавства при звільненні позивача не здійснив виплати за надурочні робочі години. Відповідачем не спростовано факт праці ОСОБА_1 понад встановлену тривалість робочого дня, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погодившись з даним судовим рішенням його в апеляційному порядку оскаржив представник АТ КБ «ПриватБанк» просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за період роботи позивача з 2014 по 2021 рік він не залучався розпорядженнями роботодавця до надурочних робіт і не виконував надурочні роботи з відома роботодавця.

Зазначено, що належним підтвердженням кількості фактично відпрацьованих годин, зокрема у надурочний час, вихідні та святкові дні є лише табель обліку використання робочого часу. Дані про реєстрацію початку та закінчення робочого дня в ПК «Табелювання» не свідчить про виконання працівником трудових обов`язків протягом усього робочого часу, оскільки ці дані формуються з різних джерел входу/виходу, а тому не є свідчення виконання трудових обов`язків протягом всього часу.

Вказано, що якщо працівник виконує роботу після закінчення звичайного робочого дня за відсутності будь-якого розпорядження з боку роботодавця, його робота не вважається надурочною.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Бондар Є.І. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в АТ КБ «ПриватБанк» з 19.02.2003 по 24.10.2012 та з 23.01.2014 по 01.10.2021 на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 24-30).

Згідно витягу правил внутрішнього трудового розпорядку працівників АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень (п. 5.1). У п. 5.2 даних правил зазначено, що при стандартному режимі роботи для працівників банку установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями (т. 1, а.с. 220).

Даний графік робочого часу був встановлений позивачу під час його прийняття на роботу, що підтверджується копією трудового договору (т. 1, а.с. 149-153) та не заперечується сторонами.

Згідно довідки щодо відпрацьованого позивачем часу за період з 01.10.2014 по 07.05.2021 вбачається, що кількість відпрацьованих годин по графіку - 12549.00; кількість відпрацьованих годин за фактом - 17 757.24; різниця між фактом та графіком з урахуванням обідньої перерви становить 3 635 годин (т. 1, а.с. 44-90).

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд прийшов до висновку, що оскільки табель використання робочого часу існує лише в електронному вигляді в програмному комплексі відповідача «Табелювання», то надана ОСОБА_1 довідка про перепрацювання від 07.05.2021 за підписом директора Філії «Полтавське головне регіональне управління» Центрального макрорегіонального управління Приватбанк Цись О.Г., яка по суті є витягом з цієї програми та є детальним табелем використання робочого часу, підтверджує факт праці позивача понаднормово.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Згідно з статтею 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до статті 62 КЗпП України надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України).

Згідно з частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Оплата роботи в надурочний час визначена статтею 106 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

Відповідно до ст. 62 КЗпП України надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (ст. ст. 52, 53 і 61 КЗпП України).

Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в ч. 3 ст. 62 КЗпП.

Статтею 64 КЗпП України передбачено, що надурочні роботи можуть провадитися лише з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації.

Згідно з положеннями п. 5.9 Правил внутрішнього трудового розпоряду, які діяли в АТ КБ «ПриватБанк» протягом періоду роботи позивача з 2014 до 2021, надурочні роботи в банку не допускаються. У виняткових випадках у звязку з надзвичайними подіями допускається застосування надурочних робіт, робіт у вихідні та святкові дні на підставі індивідуального рішення голови правління банку або іншого керівника, якому делеговані відповідні повноваження (т. 1, а. с. 218-220, зворотня сторона).

Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника (ч. 2 ст. 65 КЗпП України).

Частиною другою ст. 30 Закону України «Про оплату праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно із наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» первинним обліковим документом щодо обліку використання робочого часу на підприємствах є табелі обліку використаного робочого часу.

З табелю обліку використання робочого часу ОСОБА_1 вбачається, що за весь спірний період з 23.01.2014 по 01.10.2021 працівником було відпрацьовано нормальну тривалість робочого часу згідно із встановленим йому графіком роботи. Табель обліку використання робочого часу не містить відомостей про залучення працівника до надурочних робіт (т. 1, а.с. 175-212).

Доказів того, що позивач під час перебування у трудових відносинах з відповідачем звертався з вимогами щодо зміни даних по відпрацьованому часу матеріали справи не містять.

Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано жодних доказів залучення позивача з ініціативи відповідача до роботи в надурочний час. Накази про залучення позивача до роботи в надурочний час відповідачем не видавалися, тому підстави для виплати грошової компенсації відсутні.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06 серпня 2021 року у справі 638/5567/17.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове судове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач на підставі ст. 5 ч. 1 п. 1 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Згідно з частиною сьомою статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, сплачений Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 5218,57 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа: Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заробітної плати за надурочну роботу відмовити.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 5218,57 грн. компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Г. Л. Карпушин