справа № 755/6582/22 головуючий у суді І інстанції Слободянюк А.В.
провадження № 22-ц/824/4492/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з охорони прилеглої прибудинкової території, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ТОВ «Новобудова» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту послугу з охорони прилеглої прибудинкової території станом на 01 липня 2022 року в розмірі 3 690 грн. 10 коп., з яких: 3 453 грн. 58 коп. - основний борг; 54 грн. 43 коп. - 3% річних від простроченої суми; 182 грн. 09 коп. - індекс інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 199 від 05 жовтня 2005 року та авізо № 293 від 27 квітня 2006 року позивачу ТОВ «Новобудова» передано в експлуатацію та обслуговування житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 09 квітня 2009 року співвласники зазначеного будинку звернулися до позивача з колективним проханням в сприянні організації охорони прибудинкової території, а також у контролі за в`їздом та виїздом автомобілів, що належать мешканцям будинку. 25 травня 2009 року між ТОВ «Новобудова» та співвласником будинку ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з охорони, згідно п.3.2.4 якого останній зобов`язувався вчасно сплачувати вартість послуг у термін, визначений п.4.2 договору. Взяті зобов`язання за договором відповідачем здійснювались не систематично, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2022 року становить 3 453 грн. 58 коп. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року позов ТОВ «Новобудова» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення із застосуванням Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який не підлягає застосуванню, та з неправильним тлумаченням Закону № 2189, а саме статей 1, 5, 6, 12, 14, 20 вказаного Закону. Договір на надання послуг з охорони від 25 травня 2009 року не є договором про надання житлово-комунальних послуг, а є цивільно-правовим договором, що належить до непоіменованих договорів. Для його регулювання можуть застосовуватись норми глави 63 ЦК України «Загальні положення про послуги» та норми Закону України «Про охоронну діяльність» (зокрема ст. 8 Договір про надання послуг з охорони), оскільки послуги з охорони прилеглої прибудинкової території не належить до житлово-комунальних послуг. Відповідач також зазначає, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що такий договір був укладений. У матеріалах справи відсутні копії додатків до договору, які згідно з п.7.5. договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу в разі, якщо вони складені у письмовій формі, підписані сторонами і скріплені їх печатками. Відповідач наголошує, що оригіналів додатків до договору немає і не може бути, оскільки відповідач не підписував таких додатків. З огляду на те, що відповідач не підписав додаток № 1 до договору, яким мала бути визначена вартість послуг за даним договором, сторонами не досягнуто згоди щодо істотної умови договору - вартості послуг. У той же спосіб відповідач і позивач не досягли згоди щодо інших істотних умов договору - межі території, що охороняється, кількості постів охорони і їх розташування на території. Враховуючи зазначене у сукупності, договір не може вважатися укладеним та є неукладеним в значенні ст. 638 ЦК України. Крім того, відповідач звертає увагу суду на той факт, що позивач не мав права на укладання договору в зв`язку з відсутністю рішення Загальних зборів співвласників будинку як підстави надання позивачем послуги з охорони, вказаної у п. 1.1. договору. Стосовно посилання позивача на дворазове підвищення протягом спірного періоду мінімальної зарплати, то ці аргументи також є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 4.4. неукладеного між позивачем і відповідачем договору вартість послуг підлягала зміні шляхом укладання сторонами двох додаткових письмових угод, які згідно п. 7.5. договору були б його невід`ємною частиною і мали б юридичну силу в разі, якщо вони були б складені у письмовій формі, підписані сторонами і скріплені їх печатками. Копії таких додаткових угод відсутні у матеріалах даної справи з огляду на те, що вони ніколи не підписувалися відповідачем. В якості обґрунтування вартості послуг, позивач надав суду два розрахунки вартості послуг з охорони прилеглої прибудинкової території будинку за адресою АДРЕСА_1 . Вказані розрахунки затверджені генеральним директором ТОВ «Новобудова», також розрахунок підписаний головним інженером та економістом позивача. Ці докази не є належними у даній справі, оскільки являються односторонніми документами позивача та до відома відповідача не доводились. Вищезазначені розрахунки не є додатками до договору, оскільки не підписані сторонами, як це обумовлено п. 7.5. договору. Так само ці розрахунки не є додатковими угодами, передбаченими пунктом 4.4. договору для узгодження зміни вартості послуг, з тієї ж підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» № 199 від 05 жовтня 2005 року ТОВ «Новобудова» передано на баланс, обслуговування і експлуатацію без права відчуження будинок АДРЕСА_2 . Відповідно до авізо № 293 від 27 квітня 2006 року ХК «Київміськбуд» передає ТОВ «Новобудова» на баланс для зарахування в основні фонди за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9,10).

Відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить кв. АДРЕСА_3 , що підтверджено свідоцтвом, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради, від 10 лютого 2006 року № 206-С/КІ (а.с.11).

Мешканцями будинку за вказаною адресою 09 квітня 2009 року подано прохання Генеральному директору ТОВ «Новобудова» у сприянні організації охорони прибудинкової території ( а.с.14-16).

25 травня 2009 року між ТОВ «Новобудова» та ОСОБА_1 , як власником кв. АДРЕСА_3 укладено Договір на надання послуг з охорони прилеглої прибудинкової території будинку (п.1.2 а.с.36,37).

Пунктом 5.2 зазначеного договору строк дії договору визначено з 01 червня 2009 року по 31 травня 2010 року. Пунктами 5.3, 5.4 визначено, що після закінчення строку дії даний договір вважається продовженим на той же період якщо одна із сторін не виявить бажання його розірвання з повідомленням про це за 1 місяць. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. Пунктом 5.6 зазначено, що договір може бути розірвано тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до договору.

За матеріалами справи, генеральним директором ТОВ «Новобудова» А.І.Гончаренко затверджено вартість послуг з охорони прилеглої прибудинкової території будинку за адресою: б-р Верховної Ради, 14Б з 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року (а.с.20,21).

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з охорони прибудинкової території будинку, власнику особового рахунку № НОМЕР_1 (охор) ОСОБА_1 , станом на 01 липня 2022 року нарахована заборгованість у розмірі 3 453 грн. 58 коп. Оплату нараховано у розмірі 8753 грн. 70 коп., сплачено - 5 300 грн. (а.с. 22).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач частково здійснював оплату з охорони прибудинкової території у 2021 році та за січень 2022 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів щодо оспорювання договору у встановлений законом спосіб. Відповідачем не ставилось перед позивачем питання щодо розірвання договору; не оскаржувались у будь-який спосіб дії позивача щодо не надання протоколу загальних зборів; не надано даних про звернення до позивача із заявою з даного питання. Крім того, відповідач здійснював, хоча і частково, оплату за користування послугами з охорони прибудинкової території. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції посилався на Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та вказував про те, що послуги з охорони прибудинкової території відносяться до житлово-комунальних послуг.

Апеляційний суд не погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено перелік послуг, які належать до житлово-комунальних послуг, а саме: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з абз. 6 п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком включає в себе інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такі послуги надаються на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Враховуючи зазначене, послуги з охорони прилеглої прибудинкової території не відповідають визначенню п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не входять до переліку, передбаченому ст. 5 зазначеного закону.

Таким чином, договір про надання послуг з охорони від 25 травня 2009 року не є договором про надання житлово-комунальних послуг, а є цивільно-правовим договором, що належить до не поіменованих договорів. При цьому, правовідносини, що виникають з укладенням договору і є цивільно-правовими, регулюються нормами цивільного законодавства.

Відтак, висновки суду першої інстанції щодо віднесення договору щодо охорони до житлово-комунальних послуг є необґрунтованими.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У позовній заяві позивач вказував про те, що мешканцями будинку 09 квітня 2009 року подано прохання Генеральному директору ТОВ «Новобудова» у сприянні організації охорони прибудинкової території. Разом з тим, таке звернення не містить підпису ОСОБА_1 та не містить вказівки, щодо квартири, належній відповідачу.

Крім того, договір на надання послуг з охорони було укладено на підставі рішення Загальних зборів (дата не визначена) 2009 року співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 , яке не міститься у матеріалах справи.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Новобудова» вказує про те, що у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем виникла заборгованість за договором на надання послуг з охорони від 25 травня 2009 року у зв`язку з нездійсненням ним систематичної оплати за надані послуги.

Істотною умовою зазначеного договору у відповідності до ст. 638 ЦК України є зокрема вартість наданих позивачем послуг, за якою відповідно мали оплачуватись такі послуги відповідачем.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується надавати замовнику за відповідну плату, що визначається додатком №1, який є невід`ємною частиною цього договору, послуги з охорони прибудинкової території житлового будинку…., а замовник зобов`язується сплачувати виконавцю за надані послуги.

Відповідно до п. 4.1. вартість послуг за договором, що доручається виконавцю, визначена в додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 4.4. вартість послуг підлягає зміні в разі зміни прожиткового мінімуму, мінімальної заробітної плати, інших витрат, що є складовими вартості послуг охорони, шляхом укладення сторонами додаткової письмової угоди.

При цьому, матеріали справи не містять додатку №1, в якому визначено вартість послуг. Матеріали справи також не містять додаткових угод між позивачем та відповідачем щодо зміни вартості таких послуг.

Договір на надання послуг з охорони не передбачає права позивача одноособово встановлювати чи змінювати вартість таких послуг.

Відтак, оскільки сторони не досягли згоди з істотних умов договору, зокрема вартості наданих послуг, такий договір вважається неукладеним.

Розрахунки вартості послуг з охорони прилеглої прибудинкової території будинку за адресою: АДРЕСА_1 за січень 2021 року та січень 2022 року, надані позивачем в суді першої інстанції, затверджені генеральним директором ТОВ «Новобудова» А.І. Гончаренко. Тобто, позивачем самостійно на власний розсуд встановлювалась вартість наданих відповідачу послуг, що не відповідає порядку визначення ціни, що встановлений підписаним сторонами договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за послугу з охорони прибудинкової території станом на 01 липня 2022 року вбачається, що позивачем у період з січня 2021 року по січень 2022 року нараховувалась сума, яка була визначена ним самостійно та не узгоджена з відповідачем.

Відтак, нарахована сума заборгованості є необґрунтованою і таке нарахування не є підставою для стягнення такої заборгованості з відповідача.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції також вказував про те, що оскільки відповідач частково здійснював оплату з охорони прибудинкової території, то зазначене підтверджує, що він користувався наданими йому послугами.

Разом з тим, добровільна сплата відповідачем коштів, за послуги охорони, які надавались позивачем, у розмірі, який визначений останнім на власний розсуд, не створює обов`язку для відповідача сплачувати такі послуги на підставі неукладеного правочину. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що такі сплати здійснювались відповідачем саме за послуги з охорони прибудинкової території.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за послугу з охорони прилеглої прибудинкової території житлового будинку. При цьому, оскільки вимоги про стягнення індексу інфляції та 3% річних є похідними вимогами від вимоги про стягнення заборгованості, то такі вимоги також не підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 2 481 грн. При подачі апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 3 721 грн. 50 коп. (2481*150%). Оскільки апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 721 грн. 50 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позовуТовариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з охорони прилеглої прибудинкової території відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова», місце знаходження вул. Саперно-Слобідська, 10, ідентифікаційний код - 32917247 на користь ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одна) гривня 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.