Дата документу 01.02.2023 Справа № 336/5397/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5397/22 Головуючий у 1 інстанції Звєздова Н.С.
Провадження № 22-ц/807/363/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про витребування коштів,-
В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2022 року представник ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти у розмірі 3 750 000,00 грн., що знаходяться на усіх рахунках ОСОБА_1 , відкритих в АТ «Державний ощадний банк України» ().

Заява обґрунтована тим, що старший солдат ОСОБА_3 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та загинув під час виконання обов`язків 01.04.2022, під час дії воєнного стану. 25.04.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернулись родичі загиблого ОСОБА_3 з заявою для отримання одноразової грошової допомоги, в якій вказали про те, що членами його сім`ї є мати ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та що про інших членів сім`ї або утриманців їм невідомо. 09.06.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулась ОСОБА_6 , яка є колишньою дружиною ОСОБА_3 та має спільну дитину з ним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення, оформлене протоколом від 30.06.2022 №114, щодо виплати матері, дружині, сину та дочці загиблого 01.04.2022, внаслідок смерті, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, старшого солдата ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 07.04.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 13.06.2022 № 321/КЦ/5624 в сумі 15 000 000,00 грн. у рівних частках кожному, тобто: 3 750 000,00 грн. ОСОБА_4 , матері загиблого; 3 750 000,00 грн. ОСОБА_1 , дружині загиблого; 3 750 000,00 грн. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сину загиблого; 3 750 000,00 грн. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньці загиблого від іншого шлюбу. Проте, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.08.2022 №512 на підставі розподілу грошових коштів та вищезазначеного протоколу комісії Міністерства оборони України від 30.06.2022 №114 про виплату одноразової грошової допомоги було проведено перерахування грошових коштів на банківські рахунки наступних заявників, а саме: матері та дружині (з урахуванням часток дітей). Тобто, у вказаному наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , помилково, всупереч протоколу комісії Міністерства оборони України від 30.06.2022 №114, не було враховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 доньку загиблого від іншого шлюбу. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 кошти помилково було розподілено замість чотирьох, на трьох отримувачів, з яких матері ОСОБА_4 було перераховано на картковий рахунок 3 750 000,00 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) гривень, а інша частка 11 250 000,00 (одинадцять мільйонів двісті п`ятдесят тисяч) гривень було перераховано на картковий рахунок в АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_3 дружини ОСОБА_1 , тобто з урахуванням часток, які належать не тільки ОСОБА_1 , як дружині, та ОСОБА_5 , як сину, а й дитині від іншого шлюбу - ОСОБА_7 , що підтверджуються платіжними дорученнями. Внаслідок зазначеної помилки, заявник ОСОБА_6 (колишня дружина загиблого), як законний представник дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є дочкою загиблого військовослужбовця та визначена, як одержувач частки одноразової грошової допомоги протокольним рішенням засідання комісії Міністерства оборони України не отримала належної частки одноразової грошової допомоги в розмірі 3 750 000,00 гривень, на яку мала право. ОСОБА_1 відмовляється повернути кошти зазначаючи, що не визнає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дитиною загиблого чоловіка. У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 повернути безпідставно набуті кошти у сумі 3 750 000,00 гривень ІНФОРМАЦІЯ_2 готує позовну заяву до ОСОБА_1 про витребування коштів в порядку статті 1212 ЦК України.

Враховуючи вище викладене, посилаючись на ст.ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України, заявник просив суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на грошові кошти у розмірі 3 750 000,00 грн., що знаходяться на усіх рахунках ОСОБА_1 , відкритих в АТ «Державний ощадний банк України»

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти у розмірі 3 750 000 грн., що знаходяться на усіх рахунках ОСОБА_1 відкритих в АТ «Державний ощадний банк України».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про забезпечення позову у цій справі скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

ІНФОРМАЦІЯ_6 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання законного рішення суду у майбутньому.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що старший солдат ОСОБА_3 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та загинув під час виконання обов`язків 01.04.2022, під час дії воєнного стану.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Встановлено, що 25.04.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулись родичі загиблого ОСОБА_3 з заявою для отримання одноразової грошової допомоги, в якій вказали про те, що членами його сім`ї є мати ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та що про інших членів сім`ї або утриманців їм невідомо.

09 червня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулась ОСОБА_6 , яка є колишньою дружиною ОСОБА_3 та має спільну дитину з ним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після розгляду та опрацювання заяв отримувачів було сформовано комплект документів, який направлено встановленим порядком до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України.

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення, оформлене протоколом від 30.06.2022 №114, щодо виплати матері, дружині, сину та дочці загиблого 01.04.2022, внаслідок смерті, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, старшого солдата ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 07.04.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 13.06.2022 № 321/КЦ/5624 в сумі 15 000 000,00 гривень у рівних частках кожному, тобто:

3 750 000,00 грн. ОСОБА_4 , матері загиблого;

3 750 000,00 грн. ОСОБА_1 , дружині загиблого;

3 750 000,00 грн. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сину загиблого;

3 750 000,00 грн. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньці загиблого від іншого шлюбу.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.08.2022 №512 на підставі розподілу грошових коштів та вищезазначеного протоколу комісії Міністерства оборони України від 30.06.2022 №114 про виплату одноразової грошової допомоги було проведено перерахування грошових коштів на банківські рахунки наступних заявників, а саме: матері та дружині (з урахуванням часток дітей). Тобто, у вказаному наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , помилково, всупереч протоколу комісії Міністерства оборони України від 30.06.2022 №114, не було враховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 доньку загиблого від іншого шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 кошти помилково було розподілено замість чотирьох, на трьох отримувачів, з яких матері ОСОБА_4 було перераховано на картковий рахунок 3 750 000,00 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) гривень, а інша частка 11 250 000,00 (одинадцять мільйонів двісті п`ятдесят тисяч) гривень було перераховано на картковий рахунок в АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_3 дружини ОСОБА_1 , тобто з урахуванням часток, які належать не тільки ОСОБА_1 , як дружині, та ОСОБА_5 , як сину, а й дитині від іншого шлюбу - ОСОБА_7 , що підтверджуються платіжними дорученнями.

Внаслідок зазначеної помилки, заявник ОСОБА_6 (колишня дружина загиблого), як законний представник дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є дочкою загиблого військовослужбовця та визначена, як одержувач частки одноразової грошової допомоги протокольним рішенням засідання комісії Міністерства оборони України не отримала належної частки одноразової грошової допомоги в розмірі 3 750 000,00 гривень, на яку мала право.

Встановлено, що 03.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено лист дружині загиблого ОСОБА_1 з вимогою повернути надмірно отриману частку грошової допомоги в розмірі 3 750 000,00 гривень на відповідний рахунок ІНФОРМАЦІЯ_4 , для подальшого її розподілу отримувачу, який внаслідок вищевказаної помилки її не отримав.

У зв`язку з ненадходженням відповіді, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулись до ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку з пропозицією повернення надмірно отриманих коштів в добровільному порядку. Остання відмовилась повертати зазначені грошові кошти.

Відмовляючи повернути кошти відповідач у апеляційній скарзі посилається на наявність в неї малолітньої дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

За змістом частини 1 статті 16-3 Закону від 20.12.1991 № 2011 -XI одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників.

У матеріалах справи № 336/5397/22 міститься копія заяви від 25.04.2022 відповідача ОСОБА_1 , про виплату їй одноразової грошової допомоги, як дружині загиблого, та як законному представнику сина загиблого - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила наступних відомих їй членів сім`ї загиблого: свекруха ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , 2014 р.н. Інші члени сім`ї, в тому числі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у заяві не зазначені. Будь-які документи на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до заяви ОСОБА_1 не надавались.

Із заявою від 10.10.2022 та документами про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , представник відповідача адвокат Баришніков А.Г. фактично звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 лише 12.10.2022 (вх. №2714), тобто більш ніж через три місяці після прийняття відповідною Комісією Міністерства оборони України рішення, оформленого протоколом від 30.06.2022 №114, яким було призначено виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого старшого солдата ОСОБА_3 в сумі 15000000,00 грн., тобто у повному розмірі, зазначеному в абзаці 1 пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

На зазначену заяву адвоката Баришнікова А.Г. про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь від 14.10.2022 № 1915/С, якою роз`яснено, що положеннями абзацу 4 пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 передбачено: «якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці 1 цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку».

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на вищезазначені помилки, допущені у наказі ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.08.2022 № 512, в якому, як зазначалось вище, крім інших помилок, невірно вказано ім`я отримувача допомоги: замість « ОСОБА_7 », зазначено « ОСОБА_7 », а також номер та дату протоколу відповідної комісії Міністерства оборони України: замість «№ 114 від 30.06.2022», зазначено «№ 53 від 22.04.2022».

Встановлено, що вказані описки були допущені з вини посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , але це жодним чином не спростовує безпідставність одержання відповідачем коштів у сумі 3 750 000,00 грн.

Так, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.10.2022 № 663 до наказу 27.08.2022 № 512 внесені відповідні зміни.

Аналіз вищенаведених положень Закону від 20.12.1991 № 2011-XI, Порядку, затвердженого ПКМУ від 25.12.2013 р. № 975, постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, Положення, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2014 № 530, телеграми Міністра оборони України від 19.04.2022 №248/1553 свідчить, що прийняття рішень про призначення чи відмови в призначенні виплати одноразової грошової допомоги належить виключно до повноважень відповідної Комісії Міністерства оборони України. Наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 про виплату одноразової грошової допомоги видається на виконання рішення Комісії та повинен йому відповідати.

Рішення відповідної Комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 30.06.2022 №114, не скасовано, незаконним не визнано, а отже є чинним.

З огляду на вищенаведені обставини є очевидним, що на підставі рішення відповідної Комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 30.06.2022 №114, кожному із чотирьох членів сім`ї загиблого старшого солдата ОСОБА_3 належала до виплати % частка від 15 000 000,00 грн., що становить - 3 750 000,00 грн.

Натомість ОСОБА_1 отримала кошти одноразової грошової допомоги на двох членів сім`ї (на себе, як на дружину загиблого, та на неповнолітнього сина загиблого) у загальній сумі 11 250 000,00 грн., замість належної - 7 500 000,00 грн., що суперечить вимогам частини 1 статті 16-3 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІ, абзацу 1 пункту 2 Постанови КМУ № 168 щодо рівності часток усіх отримувачів, а отже кошти у сумі 3 750 000,00 грн. одержані відповідачем за відсутності не те правових підстав.

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вжиті заходи забезпечення позову до набранням судовим рішенням у цій справі законної сили, забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді: