ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/5497/22

провадження № 22-ц/4809/284/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М. Чельник О.І.,

за участі секретаря Гончар В.В.,

учасники справи:

заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересована особа Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно східне міжрегіргальне управління міністерство юстиції у місті Кропивницькому (м. Дніпро),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пантелеєва Олександра Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2022 року у складі судді Павелко І.Л. і

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою та просили:

-встановити факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що в червні 2022 року заявники звернулися до Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління у м. Кропивницькому Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо державної реєстрації народження ОСОБА_1 та видачі свідоцтва про народження, на підставі медичного свідоцтва про народження (дублікат) № 907 від 01.04.1992 року, виданого Пологовим будинком№2. ім. «Святої Анни».

В отриманні свідоцтва про народження їм було відмовлено.

Після цього, заявники звернулися до Головного управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області, щоб отримати паспорт громадянина України на підставі медичного свідоцтва про народження (дублікат) № 907 від 01.04.1992 року, виданого Пологовим будинком 2 ім. «Святої Анни».

За результатами розгляду їх звернення отримали відповідь, що 23 грудня 2015 року прийнято Постанову Кабінету Міністрів України № 1132 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 № 302 (зі змінами). Пунктом 1 розділу І Порядку паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Свідоцтво про народження та актовий запис про народження ОСОБА_1 відсутні, а відповідно до затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Державна реєстрація народження дитини, яка досягла 16 років, але актовий запис про народження не був своєчасно складений, може бути проведена за письмовою заявою з пред`явленням паспорта». Але паспорт у ОСОБА_1 теж відсутній.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2022 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що встановлення факту народження ОСОБА_2 є встановлення факту тотожності громадянина, що виключає можливість розгляду заяви в порядку цивільного судочинства та є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі адвокат Пантелеєв О.М., який представляє інтереси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2022 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки письмовим доказам які були надані в додатку до заяви.

Не враховано, що відділ реєстрації актів цивільногстану відмовив у видачі свідоцтва про народження та запропоновано звернутись до суду.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Від Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини їх неявки суд визнає неповажними, інші підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 11 годину 30 хвилин 24 листопада 2022 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту народження у ОСОБА_2 сина ОСОБА_1 є встановлення факту тотожності громадянина, а тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження по справі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом держаної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, та ін. (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження з посиланням на статті 293, 315 ЦПК України, заявники просили встановити факт народження ОСОБА_1 .

Встановлення такого факту йому необхідно для отрмання паспорту громадянина України, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц зазначено, що «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) вказано, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови). Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Отже, якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду. У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Суд першої інстанції дійшовши висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства не зазначив порядку якого судочинства може бути розглянута заява.

Помилковими є висновки суду, що встановлення факту народження у ОСОБА_2 сина ОСОБА_1 є встановлення тотожності громадянина.

Заявники не просили встановити факт народження ОСОБА_2 сина ОСОБА_1 , а просили лише встановити факт народження останнього.

Крім того, заява про встановлення факту народження обґрунтована тим, що заявники зверталися до Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління у м. Кропивницькому Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо державної реєстрації народження та отримання свідоцтва про народження, але отримали відмову.

Також, заявники зверталися до Головного Управління ДМС у Кіровоградській області де їм рекомендували вирішувати питання в судовому порядку.

Однак, відмова Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління у м. Кропивницькому Міністерства юстиції (м. Дніпро) та відповідь Головного Управління ДМС у Кіровоградській області в матеріалах справи відсутні, тому суд апеляційної інстанції не має можливості надати їм оцінку та встановити неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції, що в заяві ставиться питання про встановлення факту тотожності особи, є помилковими, тому передчасними є висновки суду, що заява не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, передчасно відмовив у відкритті провадження, відповідно пункту четвертого частини першої статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Пантелеєва Олександра Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник