Номер провадження: 22-ц/813/732/23
Справа № 504/3470/14-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судці: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Вінської Н.В. 21 січня 2020 року у смт. Доброслав Одеської області, -

встановила:

У жовтні 2014 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог представник ПАТ «Дельта Банк» зазначав, що 04.04.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ФОП ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 10070 доларів США з розрахунку 13 % річних, за користування кредитними коштами за відповідним кредитним договором 26% річних, за користування кредитними коштами понад встановлений кредитним договором строк, з 04.04.2008 року до повного повернення кредиту.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, AT «УкрСиббанк» передав (відступив) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінив AT «УкрСиббанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, внаслідок передачі від AT «УкрСиббанк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» перейшло право вимагати (замість AT «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.12.2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» був задоволений у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 222951,45 грн. та судовий збір в сумі по 1325,75 грн. з кожного.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 1.11.2016 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення була задоволена, рішення суду від 21.12.2015 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

04.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив суд визнати припиненим договір поруки №194663, укладений 04.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що Кредитором та ОСОБА_2 30.01.2009 року була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 0 від 04.04.2008 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації), згідно з якою була змінена схема погашення кредиту. Відповідно з п.2.1. Додаткової угоди, сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Відповідно до п.3.2. Додаткової угоди, був змінений кінцевий термін повернення кредиту, а саме він був збільшений на два роки: з 04.04.2013 року до 04.04.2015 року. Поручитель, відповідно до Договору поруки № 194663 та Кредитного договору № 0 від 04.04.2008 року вважав, що його зобов`язання перед Банком закінчуються 04.04.2013 року і Банк має право пред`явити йому вимогу про погашення боргу на протязі 6-ти місяців після зазначеної дати, тобто - до 04.10.2013 року. Але термін без згоди на це поручителя був збільшений на два роки - до 04.04.2015 року на підставі підписання між Банком та Позичальником 30.01.2009 року Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 0. Про вищевказану зміну Кредитного договору № 0 від 04.04.2008 року та підписання Додаткової угоди від 30.01.2009 року поручитель не був повідомлений ні шляхом листування, як передбачено договором, ні іншим чином. Таким чином, у зобов`язаннях, в яких бере участь Поручитель, відбулось відстрочення виконання, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами навіть, але сталось це без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, що не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 просив визнати припиненим договір поруки, укладений між ним та АКІБ «УкрСиббанк».

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 січня 2020 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь AT «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 222951,45 гри., з яких: сума заборгованості за кредитом - 106461,23 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту-5 771,84 грн.; сума заборгованості за відсотками - 103804,04 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6914,34 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь AT «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2931 грн. В іншій частині позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, та постановити в цій частині нове судове рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а.с. 3-9).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Додаткова угода №1 до Договору поруки №194663 від 04.04.2008 року, нібито укладена 30.01.2009 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» є недостовірним доказом, оскільки підпис апелянта у вказаній заяві є підробленим.

Рішення суду в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до апеляційного суду не оскаржувалось, у зв`язку із чим перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Сторони про розгляд справи на 14.02.2023 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник - АТ «УкрСиббанк») та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 10070,00 доларів США з розрахунку 13 % річних, за користування кредитними коштами за відповідним кредитним договором 26% річних, за користування кредитними коштами понад встановлений кредитним договором строк, з 04.04.2008 року до повного повернення кредиту. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля (т.1 а.с.6-16)

Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено Договором поруки № 194663 від 04.04.2008 року, який був укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник - АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 , згідно з яким він поручається перед кредитором, тобто Банком, за виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 04.04.2008 року (т.1 а.с.21-22).

Звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 посилався на те, що між Банком та ОСОБА_2 30.01.2009 року була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 0 від 04.04.2008 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації), згідно з якою була змінена схема погашення кредиту, також був змінений кінцевий термін повернення кредиту шляхом збільшення його на два роки - з 04.04.2013 року до 04.04.2015 року.

Про вищевказану зміну Кредитного договору № 0 від 04.04.2008 року та підписання Додаткової угоди від 30.01.2009 року ОСОБА_1 , як поручитель, не був повідомлений, що призвело до порушення прав останнього.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

З наявної у матеріалах справи копії додаткової угоди №1 до договору поруки 194663 від 04.04.2008 року (згода забезпечувати змінене зобов`язання), укладеної 30.01.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 вбачається, що поручитель ОСОБА_1 надав свою згоду на зміну основного зобов`язання.

Колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що підпис апелянта у вказаній Додатковій угоді №1 до Договору поруки №194663 від 04.04.2008 року є підробленим, оскільки на підтвердження вказаного апелянтом не надано жодного належного доказу.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Також в силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України є безпідставними, так як не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам зустрічної позовної заяви, які суд першої інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.01.2020 року в частині що переглядається, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 02 березня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе