Справа № 338/1371/22
Провадження № 22-ц/4808/299/23
Головуючий у 1 інстанції Куценко О. О.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Девляшевського В. А.,

Мальцевої Є. Є.,

секретар Мельник О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 29 грудня 2022 року в складі судді Куценко О. О., постановлену в селищі Богородчани Івано-Франківської області, в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Івано-Франківського виконавчого округу Ігнатіва Олекси Любомировича та зобов`язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця Івано-Франківського виконавчого округу Ігнатіва О. Л. та зобов`язання до вчинення певних дій.

Скарга мотивована тим, що приватним виконавцем Ігнатівим О. Л. в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Кравець О. О. про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором накладено арешт на його грошові кошти, що знаходяться на рахунку, який призначений для зарахування заробітної плати. 07 листопада 2022 року він звернувся до приватного виконавця із заявою про зняття арешту із рахунку. Проте, приватним виконавцем відмовлено у знятті арешту з карткового рахунку.

Посилаючись на те, що законом забороняється накладення арешту на картковий рахунок, на який зараховується заробітна плата, скаржник просив суд визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Ігнатіва О. Л. щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку АТ «Ощадбанк» та зобов`язати приватного виконавця зняти арешт з його рахунку.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 29 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження. Роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право на звернення до адміністративного суду із позовною заявою за правилами адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок накладення арешту на рахунок в АТ «Ощадбанк» він позбавлений можливості в повному обсязі розпоряджатися коштами заробітної плати. Скарга ним подана з метою захисту права власності на кошти заробітної плати. А тому вважає, що справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства. При цьому посилається на те, що Верховним Судом в порядку цивільного судочинства розглядались справи з приводу розгляду скарг на дії (бездіяльності) приватних виконавців щодо неправомірність накладення арешту на рахунки боржника, які використовуються, в тому числі, для зарахування заробітної плати.

Крім того зазначає, що він намагався вирішити дане питання в адміністративному суді. Однак, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року відмовлено у відкриті провадження у зв`язку з тим, що спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства. Вказана ухвала додана ним до скарги. Відповідно до частини першої статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовими повістками, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки предметом оскарження є бездіяльність приватного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса.

З такими висновками повністю погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно з статтею 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мають оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Близьких за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 161/15523/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17 та від 06 лютого 2019 року у справі № 678/1/16-ц.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатова О. Л. у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, тобто скаржник у цій справі оскаржує бездіяльність приватного виконавця щодо виконання не судового рішення, а документа, виданого приватним нотаріусом.

З огляду на те, що заявник подав скаргу на дії приватного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про підвідомчість спору адміністративному суду.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уже зверталася до адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця Ігнатіва О. Л. про визнання бездіяльністю протиправною та зобов`язання до вчинення дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі № 300/5240/22, яка набрала законної сили, відмовлено у відкритті провадження. Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд позовної заяви належить до юрисдикції місцевого загального суду за місцем виконання виконавчого напису та має розглядатися в порядку цивільного судочинства (а.с.15-16).

У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

Так, у рішенні від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (заява №52013/08) ЄСПЛ установив, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (пункти 116, 119, 122, 125).

У рішенні від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (заява № 55339/07) ЄСПЛ зробив висновок, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції (пункти 13, 18, 24).

Постановлення ухвали Богородчанським районним судом від 29 грудня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі з посиланням на те, що зазначений спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, за наявності ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі провадження у справі № 330/5240/22, поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права заявника на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

З огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис частини п`ятої статті 170 КАС України, апеляційний суд вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства виключно і лише тому, що заявнику має бути забезпечено доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду у порядку адміністративного судочинства виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 243/5078/17 (провадження № 14-393цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 490/9823/16-ц (провадження № 14-509цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 761/12676/17 (провадження № 14-516цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17 (провадження № 14-658цс18).

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, ухвала Богородчанського районного суду від 29 грудня 2022 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 29 грудня 2022 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови

Повний текст постанови складено 01 березня 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

Є. Є. Мальцева