Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3336/21
Провадження № 2/935/48/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2023 року м.Коростишів

Коростишівськийрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., за участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Ленського І.О., відповідача - ОСОБА_2 та його представника адвоката Бивалькевича В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі(поділ майна),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про виділ частки будинку в натурі, в обгрунтування якого вказала, що вона згідно договору дарування від 30.05.1987 року та рішень Коростишівського районного суду від 26.02.2015 та від 01.04.2019 року є власником 64/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що власником іншої частини є ОСОБА_2 . Зазначає, що відповідач вчиняє дії спрямовані на обмеження у користуванні спільним майном, в добровільному порядку поділити майно не бажає. Вказує, що відповідач володіючи меншою часткою будинку фактично користується половиною будинку. Тому з метою захисту свої прав на користування та розпорядження своєю власністю просить, з врахуванням зміни підстав позову на ст. 367 ЦК України, поділити в натурі спірний будинок за запропонованим експертом варіантом.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав вказаних в позові з урахуванням варіанту поділу будинку запропонованого експертом. Також пояснили, що в добровільному порядку поділити будинок немає можливості, оскільки не дійшли згоди з відповідачем. Позивач пояснила, що до своєї частини будинку в якому вона фактично проживає здійснила самочинну прибудову, а відповідач також до частини будинку, яким користується, здійснив самочинну прибудову. Судові витрати просили стягнути з відповідача.

Відповідач та його представник фактично позовні вимоги не визнали, оскільки вони не заперечують щодо поділу спірного будинку в натурі, однак з невідомих причин позивач не хоче цього робити і відповідно відповідач заперечує щодо оплати ним судових витрат так як можливо поділити будинок в досудовому порядку. Також пояснили, що до частини будинку яким відповідач користується, останнім здійснено самочинні прибудови в яких також відповідач проживає. Просять відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування частини житлового будинку від 30.05.1987 року, посвідченого державним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі №1235, власником 28/100 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_3 .

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.02.2015 у справі 280/170/15-ц, за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом визнано право власності на 18/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,0188875 га для будівництва та обслуговування даного будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 01.04.2019 у справі 280/1506/18, за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом визнано право власності на 18/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 який складається з житлового будинку ( літера А), сараю ( літера Б), сараю ( літера В), сараю (літера Г) та огорожі.

Згідно копії технічного паспорту від 15.01.2015, інвентаризаційна справа №4053, житловий будинок, що за адерсою: 40 років Жовтня, м.Коростишів, складається з 1-1 кухні, 1-2 житлова кімната, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 житлова кімната, І-веранда, ІІ-кладовка, ІІІ-веранда, загальна площа вказаних приміщень 76,7 кв.м.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.10.2021 №278747421, житловий будинок з надвірними будівлями, площею 76,7 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 частка складає 36/100.

З висновку експерта від 11.11.2022 №01-08-2022 за результатом проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз вбачається, що станом на дату обстеження у житловому будинку наявні прибудови, які являються самочинним будівництвом та відсутня веранда ІІІ, площею 4,6. кв.м.

Вказані обставинип щодо наявності самочинних прибудов підтвердили і сторонни в судовому засіданні, проектна документація на здійснені прибудови суду не надана.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України, право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статті 367 ЦК України.

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності, тобто спірний житловий будинок набув нових якісних характеристик - добудовані нові кімнати та знесено веранду.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Оскільки до складу житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 76,7 кв.м., входить самочинно збудований об`єкт прибудови до даного будинку, які здійснені як позивачем, так і відповідачем, а також відсутня веранда ІІІ, площею 4,6 кв.м., на що вказує експерт в висновку, а також враховуючи, що здійснення фактичного поділу вказаного житлового будинку у відповідності до часток співвласників можливий після проведення ремонтно-будівельних робіт, в тому числі між приміщенням 1-4 житлова кімната та самовільною забудовою, то питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після введення самочинного будівництва до експлуатації та визнання права власності на нього відповідно до закону. Спірний житловий будинок самочинно реконструйований сторонами, тому не може бути об`єктом права власності та предметом поділу. Крім того, доводи представника позивача, про те, що у даному спорі предметом поділу не є самочинно прибудовані будівлі, не спростовують даного висновку, оскільки у даному випадку має місце самочинна реконструкція (добудова) до самого житлового будинку, зі зміною його фактичних характеристик, підтвердження цьому слугують і фото спірного будинку, які наявні в висновку експерта після проведеного обстеження.

За таких обставин даний житловий будинок не може бути предметом поділу згідно з положеннями статті 367 ЦК України, тому в задоволенні позовоних вимог слід відмовити.

Питання, щодо судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, які слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, ст. 316,317,367,376 ЦК України та керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 08.05.2023 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО