Справа № 346/2351/22
Провадження № 22-ц/4808/352/23
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду в складі судді П`ятковського В.І., ухвалене 19 грудня 2022 року в м. Коломиї Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 21 грудня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року на її користь з відповідача стягуються аліменти щомісячно в розмірі по 1 500,00 грн на утримання сина. Проте, на даний час сума аліментів є недостатньою для матеріального забезпечення дитини, оскільки витрати на повсякденні потреби є значно вищими. Вказане ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Син навчається в Коломийському ліцеї ім. С. Лисенка і перейшов до 8 класу, виріс фізично, а отже потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, витрат на навчання, посиленого харчування, одягу, розвитку тощо. Самостійно забезпечувати сина на належному рівні вона не має змоги.

Натомість відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дитини, категорично відмовляється нести додаткові витрати, пов`язані із заняттями в секціях боксу, та витратами на лікування. При цьому він має достатній неофіційний заробіток, оскільки протягом 15 років здійснює вантажно-пасажирські перевезення за кордон та отримує високу заробітну плату в середньому 30 000,00 грн щомісячно. Крім того, відповідач має інші підробітки, неодноразово перетинав кордон країни з метою заробітку і має приховані доходи. Після введення воєнного стану ОСОБА_2 знаходиться за межами України і займається вантажно-пасажирськими перевезеннями до меж кордону. В його власності є земельна ділянка, площею 800 кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Також він є засновником ТОВ «Криничка», яке знаходиться в с. Королівка Коломийського району та ним здійснено статутний внесок в дане товариство. В його власності також перебувають земельні паї в с. Росохач Городенківського району, які він здає в оренду, з якої отримує дохід. Також він має приватизовану частку в трьохкімнатній квартирі по АДРЕСА_2 . Зі слів матері відповідача останній придбав квартиру, в якій проживає його теперішня дружина, її донька від першого шлюбу і спільна дитина. Отже, ОСОБА_2 має достатній заробіток щоб їх всіх утримувати, оскільки дружина не працює.

Позивачка зазначила, що в неї з червня 2019 року погіршилось матеріальне становище, оскільки вона була змушена звільнитись з одного місця роботи по сумісництву для того, щоб більше часу приділяти вихованню сина. Відтак, весь свій дохід вона змушена витрачати на харчування, одяг, канцтовари, шкільну їжу, комунальні послуги тощо. Іншого майна, окрім квартири, подарованої батьком, у неї немає. Крім того, з моменту призначення аліментів значно підросли ціни на продукти, одяг тощо, збільшились побутові витрати, а також суттєво підвищився рівень інфляції.

Посилаючись на зазначені обставини, вважала, що є підстави для збільшення розміру аліментів до 4 500,00 грн щомісячно.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі по 2 000,00 грн щомісячно. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Вважає, що суд необґрунтовано прийняв до уваги пояснення відповідача, оскільки вони подані з порушенням строку для подання відзиву та не направлялись іншій стороні у справі.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, що наявність інвалідності третьої групи перешкоджає відповідачу працевлаштуватись. Натомість нею надані докази про те, що відповідач здоровий і здійснює поїздки за кордон. Вважає, що багаторічні поїздки за кермом і вчинення вантажно-пасажирських перевезень є важкою працею і вимагає значного фізичного здоров`я. Більше того третя група інвалідності є робочою.

На думку апелянта, наявність іншої дитини у ОСОБА_2 не може бути підставою для зменшення аліментів чи призначення їх у меншому розмірі, оскільки цей факт не може применшувати право її сина на повноцінне життя, навчання, отримання всіх необхідних умов для фізичного, розумового, духовного розвитку.

Суд не врахував, що у власності відповідача знаходиться нерухоме майно, зокрема земельні ділянки, а також те, що він є засновником товариства з обмеженою відповідальністю. Крім того, у ОСОБА_2 наявні кошти для оплати послуг адвоката, купівлі пального та ремонтне обслуговування автомобіля, яким він здійснює поїздки за кордон. Крім того, нею доведено те, що в відповідача були значні кошти на закупівлю ліків на великі суми, а саме в розмірі 24 897,13 грн. За даним фактом на нього було накладено адміністративне стягнення і визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 472 Митного Кодексу.

Також суд не взяв до уваги те, що з червня 2019 року у неї значно погіршився матеріальний стан, оскільки вона почала більше часу витрачати на виховання сина, займатись перевіркою уроків, підготовкою до школи тощо, оскільки батько участі у цьому не приймає взагалі.

Просила апеляційний суд долучити до матеріалів справи чеки, квитанції і копії виписок з банку про понесені витрати на сина за останній час, а саме, продукти харчування, встановлення брекет-системи, покупка шкільних товарів, канцтоварів тощо.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає цим вимогам.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, і є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Дитина проживає з матір`ю, перебуває на її вихованні та утриманні, чого відповідач не заперечує, а також підтверджується довідкою про склад сім`ї від 16.05.2020 (а.с. 15).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 23 березня 2017 року до досягнення ними повноліття (а.с. 17-18). При визначенні такого розміру аліментів суд врахував, що відповідач має іншу сім`ю та новонароджену дитину. Він на відміну від позивачки офіційно не працевлаштований, має мінливий заробіток.

З довідки, наданої державним виконавцем, станом на 11 травня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів на виконання названого рішення суду у платника відсутня (а.с. 31).

Звертаючись до суду з цим позовом та обгрунтовуючи свої вимоги стосовно збільшення розміру аліментів на утримання сина до 4500,00 грн щомісячно, ОСОБА_1 покликалась на недостатність розміру стягуваних аліментів для належного забезпечення дитини. Вказувала, що батько працює за кордоном та отримує високі доходи, йому належить нерухоме майно, він витрачає значні грошові кошти, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі.

В свою чергу, відповідач заперечував покращення свого матеріального становища з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів. Натомість зазначив, що його матеріальне становище є скрутним, оскільки на даний час він не працевлаштований, зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , з якою виховує її доньку та спільну доньку. Крім того, він є інвалідом ІІІ групи та потребує постійного лікування.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я.

При збільшенні розміру аліментів до 2 000,00 грн суд виходив з того, що відповідач є працездатним чоловіком, з ціллю заробітку виїжджає за кордон, потреби дитини щодо витрат на лікування, харчування, забезпечення одягом, організації дозвілля, відпочинку та виховання, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя, зросли. Також з часу постановлення попереднього рішення суду підвищився встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину. За даних обставин суд вважав доцільним збільшення розміру аліментів, однак з врахуванням посилань відповідача на наявність інвалідності та дитини від іншого шлюбу, у меншому розмірі ніж просить позивачка.

З вказаним висновком колегія суддів погоджується.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень статті 182 СК України. Виходячи із засад справедливості визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів до 2 000,00 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Беручи до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів, апеляційний суд погоджується з висновком суду про обгрунтованість збільшення стягнення аліментів в зазначеному розмірі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_5 зазначила, що судом неповно з`ясовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема вважала, що додані до апеляційної скарги чеки, квитанції і копії виписок з банку про понесені витрати на сина, зокрема на продукти харчування, встановлення брекет-системи, покупка шкільних товарів, канцтоварів, покупка одягу, взуття тощо, підтверджують обґрунтованість позовних вимог про збільшення аліментів.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Статтею 83 ЦПК України унормовано порядок подання доказів, згідно з яким сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За положеннями частин 4, 5 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 83 ЦПК України).

ОСОБА_6 не надала доказів неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно від неї не залежали. Жодних обґрунтувань, з яких саме причин вказані докази не були подані позивачем до суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

А отже, долучені заявницею до апеляційної скарги докази апеляційний суд не приймає.

Пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, позивачка не довела обставин, з якими пов`язується збільшення розміру аліментів, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів.

Так, матеріали справи не містять доказів про доходи ОСОБА_1 на час подання позову про збільшення аліментів. Сама по собі довідка від 10.06.2022 року про те, що вона працювала в ГК «Автостоп» і звільнена з роботи з 05.06.2019 року, не свідчить про погіршення її матеріального становища.

Позивачкою також не представлено суду доказів покращення матеріального становища ОСОБА_2 з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2017 році. На час ухвалення рішення матеріали справи не містили даних щодо наявності та розміру доходів ОСОБА_2 , окрім соціальних виплат, в зв`язку з інвалідністю ІІІ групи в розмірі по 2100,00 грн щомісячно, про що свідчить копія довідки №1435 Управління соцполітики в м. Коломиї від 18 листопада 2022 року (а.с. 75).

Посилання на те, що у власності відповідача є земельна ділянка площею 800 кв.м по АДРЕСА_1 , не свідчить про покращення його матеріального стану, оскільки така передана йому рішенням Коломийської міської ради від 26.02.2010 року (а.с. 27). Витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, в якому зазначено, що ОСОБА_2 є засновником ТОВ «Криничка королівська», теж не підтверджує його матеріальне становище на час подання цього позову, оскільки товариство засноване ще 13.03.2008 року, а розмір статутного внеску ОСОБА_2 всього 500,00 грн (0,03%) (а.с. 28). Що стосується доводів апеляційної скарги, що про високі доходи відповідача свідчить постанова Ужгородського міськрайонного суду від 18 січня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Митного Кодексу, то такі колегія вважає необґрунтованими, оскільки вказане взагалі не підтверджує рівень доходів особи.

Посилання заявниці на те, що наявність іншої дитини у ОСОБА_2 не може бути підставою для зменшення аліментів чи призначення їх у меншому розмірі, колегія відхиляє, оскільки судовим рішенням навпаки збільшено розмір аліментів на утримання сина сторін.

Судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Підстави для скасування рішення суду за наведених апелянтом доводів - відсутні.

З огляду на це апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа віднесена законом до малозначних, рішення в ній не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2023 року.