Справа № 439/357/23
Провадження № 2/439/169/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

6 березня 2023 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Рахімова О.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернулася з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Заява оформлена з порушенням порядку, встановленого цивільним процесуальним законодавством України ( 175, 177 ЦПК України).

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявником викладено обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, але не зазначено:

- доказів перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні ОСОБА_1 ;

-некоректно викладено позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину.

Окрім цього, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою подано позовну заяву 03.03.2023 року та сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Разом з тим, статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року складає 2684,00 гривень.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, відтак сума судового збору, яка підлягає до сплати за подання вказаної позовної заяви становить 1073,60 грн.

Враховуючи, що позивачкою сплачено судовий збір не в повному обсязі, такий слід доплатити в розмірі 81,20 грн.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити у судовий процес безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому залишення позовної заяви без руху для того, щоб позивач усунув вказані вище недоліки, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

Вказані недоліки перешкоджають у відкритті провадження у цивільній справі, є підставою для залишення заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 95, 175,185 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви чотири дні, з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що визначені ухвалою недоліки позовної заяви повинні бути усунені в спосіб:

-- складання тексту заяви із усуненими недоліками, а не подання до суду роз`яснень, заяв, пояснень;

-- виправлена заява та додані до неї докази мають бути подані у відповідній кількості для суду та учасників справи.

Якщо заявник в установлений строк вимоги ухвали суду не виконає заява вважатиметься неподаною і повернута.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Рахімова