Справа № 303/8768/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Ляпіній А.С, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, вказуючи, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2009 з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.09.2009 і до досягнення дитиною повноліття. 08.06.2013 він уклав шлюб з ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 від цього шлюбу в нього народилася донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька - ОСОБА_7 . Відповідно до довідки ОК-7 з березня 2022 року він не має доходів. Таким чином, крім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього на утриманні знаходяться ще троє неповнолітніх дітей, відповідно його заробіток нерівномірно розподілений між дітьми, оскільки 1/4 його частина перераховується старшому сину, а інші троє дітей і він залишаються фактично без засобів для існування. Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2009 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частки від заробітку, але не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно з рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2009 року з позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.09.2009 і до повноліття.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина перша ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України).

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України врегульовано, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних права; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що його матеріальний стан змінився, у нього на утриманні є ще троє неповнолітніх дітей, народжених у новому шлюбі, через що його заробіток нерівномірно розподіляється між дітьми.

Аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Рішенням суду від 22.10.2009 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, який вони уклали 15.11.2003 року. Зазначеним рішенням стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи стягнення з 29.09.2009 і до повноліття дитини.

Із копії свідоцтва про шлюб від 06.06.2013 року вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 створив нову сім`ю і відповідно до свідоцтв про народження від 08.06.2013, 31.12.2013, 03.05.2018 в нього народилися троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від шлюбу з ОСОБА_8 .

Таким чином, виходячи з положень ст.3 СК України судом встановлено, що після прийняття рішення про стягнення аліментів у відповідача змінився сімейний стан, оскільки він уклав шлюб і в нього народилося троє дітей.

Водночас суд вважає, що сам по собі факт укладення нового шлюбу та народження дітей не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання дитини від першого шлюбу, оскільки позивач повинен довести, що в зв`язку з зміною сімейного стану він не має можливості сплачувати аліменти, але неможливість сплати аліментів у взаємозв`язку зі зміною сімейного стану позивачем не доведено.

Виходячи з вимог ст.192 СК України зменшення раніше встановленого розміру аліментів можливе при погіршенні матеріального стану платника. Зазначена обставина також підлягає доказуванню і повинна бути доведена позивачем належними та допустимими доказами.

Погіршення матеріального становища - це умови існування фізичної особи, які проявляються при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо), у порівняні з тими, які в неї були раніше.

Незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, відсутність доходів членів сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Звертаючись з позовом до суду позивач долучив до позовної заяви довідку від 11.05.2019 про його зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , але не надав доказів, які підтверджують його спільне проживання з дітьми від другого шлюбу та знаходження цих дітей на його утриманні.

Крім того, на підтвердження зміни матеріального стану позивач надав суду довідку Пенсійного фонду України про відсутність в нього доходу з березня по грудень 2022 року, але суд позбавлений можливості визначити чи дійсно змінився майновий стан ОСОБА_1 у порівняння з тим, який у нього був на час прийняття рішення про стягнення аліментів 22.10.2009, оскільки суду не надано довідки про доходи за той період, а в зазначеному рішенні не відображено відомості про працевлаштування та розмір заробітної плати ОСОБА_1 .

При прийнятті рішення суд також бере до уваги рішення Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі №138/594/17-ц, у якому зазначено, що непрацевлаштування саме по собі не є підставою для зміни способу стягнення та зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів.

Також обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що його заробіток нерівномірно розподілений між дітьми, оскільки 1/4 частина його заробітку, доходу виплачується дитині від першого шлюбу, а він та інші троє дітей знаходяться без засобів для існування, але суд вважає, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо і ці обставини підлягають належному доказуванню.

Також слід взяти до уваги, що в залежності від віку дитини змінюються її потреби, що знайшло своє відображення в діючому законодавстві, яке щорічно встановлює змінюваний в сторону збільшення прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. За таких обставин при прийнятті рішення слід враховувати й істотно різний вік дитини від першого шлюбу порівняно з віком дітей позивача від другого шлюбу, що тягне за собою різний обсяг реальних витрат на кожну дитину.

Позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 часток, але

одночасно надав довідку Пенсійного фонду України про відсутність в нього доходу з березня по грудень 2022 року, а за таких обставин суд позбавлений можливості встановити спроможність позивача сплачувати аліменти, визначені судовим рішенням від 22.10.2009.

Також позивачем не долучено до позову належних та допустимих доказів того, що він, після присудження з нього судовим рішенням від 22.10.2009 аліментів став непрацездатним, хворіє, перебуває на обліку в центрі зайнятості у пошуку роботи.

Суд вважає, що за встановлених обставин відсутні підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2009.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280- 282, 289, 354, 355 ЦПК України, Конвенцією про права дитини, ст. 51 Конституції України, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.15 ЦК України, ст. ст. 3,7,141,150,180,181, 182, 192 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя