справа № 691/202/23
провадження № 2/691/173/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого-судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду,-

встановив :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що вона та відповідач ОСОБА_3 мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Спільне проживання з відповідачем припинили з 2019 року. З часу припинення сімейних відносин, всі питання щодо матеріального забезпечення неповнолітньої дочки вирішувалися нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача, внаслідок чого звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500, 00 грн.. Заявлені позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200, 00 грн, щомісячно, до повноліття дочки, починаючи з 10 квітня 2019 року, в іншій частині позовних вимог відмовлено. З огляду на те, що відповідач є працездатною молодою особою, інших непрацездатних та неповнолітніх членів сім`ї, родичів, яких він він зобов`язаний утримувати відповідно до СК України не має, являється власником земельної ділянки площею 1,9423 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Машівської сільської ради Полтавської області, яка перебуває в оренді у ТОВ «Компанія Фармко» та земельної ділянки площею 0,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Синельниківської сільської ради Дніпропетровської області і перебуває в оренді ПП «Шератон», тобто систематично та стабільно отримує дохід у вигляді орендної плати, то наявна можливість визначення розміру аліментів у частці від доходу. Для захисту прав дитини звернулася з позовом до суду про зміну розміру раніше призначених аліментів за рішенням суду.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2023 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову.

01 березня 2023 року, ухвалою суду, в цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 , будучи належно інформована, не прибула. Участь взяла представник позивача ОСОБА_1 , яка позовні вимоги підтримала, просила змінити розмір аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1200 грн. на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з підстав, що з часу ухвалення рішення суду про сплату аліментів, вартість та рівень життя зросли, що потребує більших витрат на утримання дитини та покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання ухвали суду про відкриття провадження з позовною заявою і додатками до неї, ухвали суду про закриття підготовчого провадження і призначення судового розгляду, судових повісток про виклик до суду, для участі у судових засіданнях не прибув. Кореспонденція була направлена рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Згідно поштових трекінгів №354, №273 від 17 березня 2023 року, поштові відправлення прийняті відповідачем 17 лютого 2023 року та 08 березня 2023 року, особисто (а.с.29-30). Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду, відзиву на позов не подав.

Неявка позивача, відповідача не перешкоджає судовому розгляду по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення відповідача за місцем реєстрації та місцем проживання, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст.ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відтак відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із досліджених судом доказів вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , сторони по справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Згідно Витягів з Реєстру Городищенської територіальної громади від 25 січня 2023 року №2023/000634283 та №2023/000634310, позивач ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_5 проживать в АДРЕСА_1 (а.с.10-11). Вказана адреса є і місцем їх реєстрації, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 27 січня 2023 року №1208 (а.с.8). Відповідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 31 липня 2019 року, шлюб між сторонами розірваний (а.с.14-15). За змістом рішення, малолітню ОСОБА_5 , після розірвання шлюбу, залишено проживати біля матері позивача ОСОБА_2 (а.с.14-15). Як вбачається із рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2019 року у справі №691/482/19 провадження №2/691/407/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позовні вимоги позивача задоволено частково та стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., щомісячно, до повноліття, починаючи з 10 квітня 2019 року (а.с.12-13). Судове рішення набрало законної сили 03 лютого 2020 року, у з`язку з чим 05 лютого 2020 року видано виконавчий лист (а.с.12-13, 16). Цивільна справа №691/482/19 провадження №2/691/407/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, була предметом дослідження у судовому засіданні.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, але згідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2272 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Вивчивши та оцінивши надані до суду стороною позивача докази, суд прийшов до рішення, що дійсно у позивача в справі, як у матері неповнолітньої дитини, мають місце життєві обставини, пов`язані із змінами в матеріальному стані, які доцільно розглядати як підстави для зміни розміру аліментів, остільки дитина стала дорослою і відповідно зросли потреби на її утримання. Беззаперечними є обставини, із пояснень представника позивача, про зміну розміру доходів матері і батька, потребу дитини у лікуванні за станом здоров`я, піклування про її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримання до повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Із змісту наданих пояснень представника позивача, в ході судового розгляду встановлено, що між сторонами у справі, як батьками, на даний час відсутня будь яка домовленість про розмір і спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку із зміною матеріального стану отримувача аліментів і платника аліментів, остільки стало відомо про дохід від оренди земельної ділянки площею 1,9423 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Машівської сільської ради Полтавської області, яка перебуває в оренді у ТОВ «Компанія Фармко» та земельної ділянки площею 0,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Синельниківської сільської ради Дніпропетровської області і перебуває в оренді ПП «Шератон».

Розмір аліментів, який стягується за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2019 року у справі №691/482/19 провадження №2/691/407/19, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 1200 грн., є меншим мінімально рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України, що дійсно призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Щодо зміни способу стягнення аліментів з відповідача, то суд, роз`яснює в силу вищенаведеного обґрунтування, що така зміна можлива лише за позовом до суду отримувача аліментів, а він таким не являється.

Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дітей. Батьки повинні піклуватися про дітей, забезпечувати матеріально, не наражати їх на небезпеку та не робити основою конфліктних ситуацій і інструментом маніпулювання один до одного, не використовувати дітей для самоствердження та досягнення результатів особистих інтересів, подавати правильний приклад дітям, навчати корисному досвіду, приймати участь у житті дітей а також взаємовідносини в сім`ї повинні ґрунтуватися на взаємоповазі, справедливості виключаючи приниження честі та гідності всіх членів сім`ї.

Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні неповнолітньої дитини про її стан здоров`я, вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно, та у відношенні відповідача, який, як зазначила представник позивача у судовому засіданні є особою працездатного віку, на має на утриманні непрацездатних та неповнолітніх членів сім`ї, має у власності земельні ділянки. Позивач участі у судовому засіданні не взяв, відзиву на позов, заперечень не подав, залишив не спростованими обставини щодо можливості сплачувати аліменти у зміненому розмірі. Аліменти, які стягуються на утримання малолітньої ОСОБА_5 за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2019 року у справі №691/482/19 провадження №2/691/407/19 в розмірі 1200 грн., є не достатніми для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виключно в інтересах дитини, для фізичного, духовного і морального її розвитку, навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей.

При прийнятті рішення у справі, суд вирішує і питання судових витрат, які сторони мають у зв`язку з розглядом справи в суді.

Згідно ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі: задоволення позову - на відповідача; відмови в позові - на позивача; часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_2 заявлено до суду позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5 , і відповідно судовий збір при подачі позовної заяви до суду не сплачувався, остільки було обрано спосіб судового захисту про зміну способу стягнення аліментів та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Так, дійсно, відповідно до ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» закріплені категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду із позовною заявою, серед яких і позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідач ОСОБА_3 має сплатити на користь Держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. у зв`язку з розглядом позовних вимог позивача та їх вирішення судом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, остільки такий у справах вищевказаної категорії стягується з відповідача.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, як то визначено ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», адже судове рішення покликане захистити якнайкращі інтереси дитини, забезпечити розвиток та її виховання в умовах стійкого середовища, що відповідатиме завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішенні цивільної справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів фізичної особи. Судове рішення ні в якій мірі не може сприяти намірам батька в отриманні меншого розміру аліментів його дитиною, без належних підстав правової визначеності для такого.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 ; копіями Витягів з реєстру Городищенської територіальної громади від 25 січня 2023 року №2023/000634283 та №2023/000634310; копією довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 27 січня 2023 року №1208; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 31 липня 2019 року; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2019 року.

На підставі вищенаведеного, та керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на підставі рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2019 року у справі №691/482/19 провадження №2/691/407/19 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10 квітня 2019 року, у зв`язку із зміною матеріального стану отримувача аліментів ОСОБА_2 ..

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти в новому розмірі стягувати з ОСОБА_3 з дня набрання судовим рішенням законної сили у цивільній справі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп на користь Держави, отримувач коштів Головне Управління Казначейства у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , рахунок отримувача UA0026001, код класифікацій доходів бюджету 22030106, у зв`язку з розглядом позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зміненому розмірі.

Копію рішення суду направити позивачу, відповідачу, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Представник позивача: особа 2 адвокат Кучеренко Наталія Вікторівна, юридична адреса м.Городище вул.Слов`янська, №1 Черкаського району Черкаської області.

Відповідач: особа 3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя О. М. Савенко