Справа № 362/5200/22
Провадження № 2/362/853/23
У х в а л а

"06" лютого 2023 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

20.12.2022 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 25,8 кв.м, загальною площею - 43,3 кв.м, придбану 28.01.2009 р. за договором купівлі-продажу, зареєстрованим в реєстрі №117, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Леончук І.Б., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та визнати за нею право власності на частину даної квартири.

Вивчивши подані матеріали, вважаю за необхідне подану заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків відповідно до ст.185ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Суддею при дослідженні поданої позовної заяви встановлено, що позивачем при поданні позову не дотримано вимоги ст. 175 ЦПК України.

В порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. При цьому, позивачем визначено ціна позову, виходячи із ринкової вартості аналогічного нерухомого майна в аналогічній місцевості шляхом моніторингу та аналізу ринку продажі об`єктів нерухомого майна, що складає 548529,00 грн.

Позивачем у відповідності до вимог ст.ст. 4,6 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір у відсотковому співвідношенні до ціни позову, тобто 1% від ринкової вартості спірного нерухомого майна, а саме 5485,29 грн.

При цьому, позивачем додано до позовної заяви клопотання про відстрочку сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що нею було сплачено судовий збір - 1% від ринкової вартості спірного нерухомого майна, в разі невизнання судом, просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення у справі рішення. Мотивує клопотання відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, про суми виплачених доходів та утримання податків за період з 2019 р. по 2022 р., з яких вбачається, що позивач не отримувала реальних доходів, прибутків.

Згідно статті 8 ЗУ «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, а саме враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк,але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів.

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд при ухваленні рішення повинен в тому числі вирішити питання розподілу судових витрат. Згідно ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Виходячи зі змісту ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачем є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 р. по справі № 0940/2276/18, провадження № 11-336апп20, зробила висновок, що з аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 р. у справі № 338/158/19, провадження № 61-11548св20, зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

За приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Одним з головних критеріїв при вирішенні питання про наявність підстав для відстрочки, зменшення або звільнення від сплати судового збору є встановлення майнового стану сторони, яка заявила відповідне клопотання, які встановлюються судом на підставі доказів (наприклад, індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що видається органами Пенсійного фонду України, та/або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, що видається органами Державної податкової служби України, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Однак, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про надання відстрочки сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26.07.2005 р., пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26.07.2005 р., пункти 63-64).

Так, до позовної заяви не надано підтвердження того, що позивачка не має іншого рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища, а враховуючи те, що в позовній заяві зазначено нею витрати на судовий збір за подання позовної заяви, які вже понесені у розмірі 5486,29 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., у суду є підстави вважати, що майновий стан позивачки дозволяє їй сплатити судовий збір в повному розмірі.

У суду з огляду на зазначене є обґрунтований сумнів, що посилання позивача про свій майновий стан відповідають дійсності.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України про судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, справляється 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 р. з 01 січня встановлений у розмірі 2481 грн., таким чином за позовну заяву майнового характеру подану фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 992,40 грн та не більше 12 405 грн.

Визначення ціни позову та сплачений судовий збір є обов`язковим, адже суд при вирішенні справи по суті, у будь-якому разі у силу ст. 141 ЦПК України та вимог Закону України «Про судовий збір» повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі.

Таким чином, позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 6919,71 грн. (12 405 грн. - 5485,29 грн.).

Також суд звертає увагу, що зараз наша країна перебуває у стані війни з Російською Федерацією. Усі можливі кошти спрямовуються на забезпечення ЗСУ для гідної відсічі загарбникам та збереження територіальної цілісності країни та захисту громадян, тому суд як ніколи прискіпливо розглядає кожний випадок відстрочення або звільнення від сплати судового збору.

Так, відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Враховуючи викладене, для відкриття провадження по справі, необхідно усунути вказані недоліки.

Таким чином, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подачі виправленої позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 136, 175-177, 185 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, - відмовити

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати для виконання позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Кравченко