Ухвала

28 березня 2023 року

м. Київ

справа № 204/4344/19

провадження № 61-3926ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня

2022 року за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Дніпровської міської ради до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник Олександра Івановича, П`ятої Дніпровської нотаріальної контори, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договорів та скасування записів про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Дніпровська міська рада подала позов до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельника О. І., П`ятої Дніпровської нотаріальної контори, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договорів та скасування записів про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки.

Ухвалою від 21 червня 2019 року Красногвардійський районний суд

м. Дніпропетровська заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову задовольнив частково.

Заборонив ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вчинення дій, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна - будівлі торгівельного павільйону літ. Т-1, загальною площею 64,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонив державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку, інші дії, передбачені чинним законодавством України), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення позову у цій цивільній справі щодо будівлі торгівельного павільйону літ. Т-1, загальною площею 64,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 подала клопотання про скасування заходів забезпечення позову прийнятих ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2019 року.

Ухвалою від 02 листопада 2020 року Красногвардійський районний суд

м. Дніпропетровська, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року, у задоволенні клопотання

ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня

2022 року,оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

15 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

07 грудня 2022 року.

Ухвала суду першої інстанції щодо відмови в скасуванні заходів забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України).

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, ухвала суду першої інстанції щодо відмови в скасуванні заходів забезпечення позову після її перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки це не передбачено пунктом другим частини першої статті 389 ЦПК України. Самостійним предметом перегляду у касаційному порядку не може бути і постанова апеляційного суду, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали (див. також пункт 6.38. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року справа № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20)).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня

1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Дніпровської міської ради до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник Олександра Івановича, П`ятої Дніпровської нотаріальної контори, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договорів та скасування записів про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат