ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1271/19
номер провадження 2/695/103/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд, Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю

секретаря Оніщенко Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Прокіпчук О.Б.

представника відповідача, адвоката Назаренка С.М.З

розглядаючи в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Яна Іванівна, про захист прав споживача, визнання права власності на вклад в порядку спадкування, стягнення вкладів та відсотків по них, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Яна Іванівна, про захист прав споживача, визнання права власності на вклад в порядку спадкування, стягнення вкладів та відсотків по них.

11.05.2023р. на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про застосування до АТ КБ «Приватбанк» заходів процесуального примусу, передбачених ст.. 148 ЦПК України, а саме стягнути із відповідача в дохід держави штраф у сумі від 3 до 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказане клопотання мотивоване тим, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.04.2021р. витребувано у АТ КБ «Приватбанк» документи, на підставі яких ОСОБА_2 було видано банківську картку та електронні ощадні книжки, а також зобов`язано надати інформацію про суму коштів, які перебувають на даний час на кожному із картрахунків та усі документи, наявні у банку щодо померлого ОСОБА_2 . Також ухвалою суду було витребувано виписку про рух коштів з усіх картрахунків, пов`язаних з банківською карткою та електронними ощадними книжками за період з моменту укладення договору (договорів) з ОСОБА_2 по сьогоднішній день.

Відповідач належним чином вказану ухвалу не виконав та надав суду пояснення , які не містять усієї інформації та не відповідають вимогам вказаної ухвали суду, крім того до вказаних пояснень не додані усі необхідні документи зміст та перелік яких визначені ухвалою суду. За цих підстав, представник позивача вважає, що відповідач не виконав вимоги ст.. 84 ЦПК України чим грубо порушив вимоги чинного законодавства, а тому, керуючись ст.., ст.. 84, 143, 144, 148 ЦПК України просив суд притягнути відповідача до відповідальності.

У судовому засіданні, представник позивача підтримала письмове клопотання та пояснила суду, що банк належним чином покладені на нього обов`язки щодо надання доказів, які мають суттєве значення не виконує умисно, що свідчить про наявність достатніх підстав доля притягнення його до відповідальності встановленої законом.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечував та вказав, що банком були надані письмові пояснення щодо виконання ухвали суду від 30.03.2022р., які отримані судом, при цьому вказував, що борг по депозиту був відступлений на користь третьої особи куди і були передані усі документи, що витребовуються судом,. Позивачем вказана особа до участі у справі не залучена, а відповідач витребувані матеріали не має тому підстави притягнення відповідача до відповідальності відсутні.

Вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши клопотання перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Право на справедливий суд забезпечується й заходами процесуального примусу.

Суд зазначає, що підставами вжиття заходів процесуального примусу є, зокрема, зловживання процесуальними правами; невиконання процесуальних обов`язків; порушення порядку в залі судового засідання тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом із тим судом вбачається, що письмові пояснення відповідача, що стосуються виконання ухвали суду від 30.03.2022р. про витребування доказів були надані до суду 10.05.2022р. не в повному обсязі, оскільки містять лише першу та останню сторінки.

Відповідачем і у вказаних поясненнях і у судовому засіданні неодноразово вказувалося, що банк надав суду усі докази, які він мав, решта документів були втрачені у зв`язку із знаходженням їх у відділенні банку, який знаходився на окупованій території та передачі по договору переведення боргу.

Згідно з ст. 146 ЦПК України у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

Тобто, підставою для застосування заходів процесуального примусу є припинення зловживання правами та неподання письмових доказів без поважних причин.

Разом із тим ні позивачем ні матеріалами справи не доведено, що відповідач свідомо та умисно не надає витребувані докази, при цьому відповідачем неодноразово вказувалася причина їх неподання.

Посилання представника позивача на систематичне невиконання ухвали суду, яка повторно направлялася на адресу відповідача 15.03.2023р. не спростовує вказані вище твердження, окрім того матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем повторно направленої ухвали суду.

Постановляючи ухвалу суд зазначає, що сам факт не подання витребуваних доказів, не може свідчити про зловживанням позивачем своїми процесуальними правами, в тому числі щодо невиконання зазначеної вище ухвали суду.

Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходів процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Середа Л.В.