Справа № 189/1809/22
Номер провадження 2/184/75/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судових засідань Попівніч Н.І.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 «про стягнення безпідставно набутих грошових коштів»,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 30600,00 грн .; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. ; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.07.2022р. ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_3 було помилково переказано кошти в розмірі 30600,00 грн. Крім того, 01.08.2022р. позивачем на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 було помилково переказано кошти в розмірі 15000,00 грн. Позивач не знайомий з ОСОБА_3 та не має жодного засобу зв`язку, за допомогою якого міг би спробувати повернути помилково сплачені грошові кошти. Разом з тим, позивач неодноразово телефонував до ОСОБА_4 . Проте, всі вищезазначені спроби виявились марними, адже з метою привласнення безпідставно набутих грошових коштів ОСОБА_4 жодного разу так і не виявив бажання поспілкуватись з позивачем та в добровільному порядку повернути всі грошові кошти, які були перераховані на карткові рахунки відповідачів. Між позивачем та відповідачами не укладалось жодних правочинів, вони ніколи не здійснювали спільну підприємницьку діяльність та не мали на меті здійснювати спільну діяльність. Про те, що кошти були перераховані помилково, свідчить й те, що перерахування не відбувалось регулярно та систематично. У зв`язку з цим та з метою переконати відповідачів добровільно повернути позивачеві грошові кошти, останній звернувся до відповідачів з претензіями, які були надіслані за місцем реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 . Проте, як виявилось, внаслідок закінчення встановленого терміну зберігання зазначені претензії були повернуті за зворотною адресою. Усвідомивши, що відповідачі не мають не меті повертати безпідставно набуті грошові кошти, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, в разі неявки відповідачів не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернутий конверт з повідомленням та довідкою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідачів, з огляду на що відповідачі, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважаються такими, що отримали судову повістку.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно квитанції від 28.07.2022р., ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_3 , переказав кошти в розмірі 30600,00 грн. (а.с.6).

Згідно квитанції №106154562 від 01.08.2022 року, ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , переказав кошти в розмірі 15000,00 грн. (а.с.7).

Претензіями підтверджується те, що представник позивача адвокат Грабовий О.А. звернувся до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за місцем їх реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , в яких просить протягом семи днів з моменту отримання листа повернути ОСОБА_1 грошові кошти (а.с.8-9, 12-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, застосування положень ст. 1212 ЦК України передбачає встановлення наявності у позивача права власності на безпідставно набуте відповідачем майно.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньо правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом вказаної норми зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17, зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1212, 1213 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 128, 131, 141, 259, 263-265, 268, 259-263, 280-282, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 «про стягнення безпідставно набутих грошових коштів» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , мешкає: АДРЕСА_3 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 30600 (тридцять тисяч шістсот гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , мешкає: АДРЕСА_3 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 судові витрати у виді судового збору в розмірі 992,40 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.03.2023р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш