ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2250/22
провадження № 2-др/753/19/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
21 лютого 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі:
Головуючий суддя Заставенко М.О.,
з секретарем судового засідання Змієвською А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Альберт Ольги Володимирівни про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі №753/2250/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства,
09.02.2023 до суду надійшла заява адвоката Альберт Ольги Володимирівни, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про стягнення витрат на правову допомогу, у якій представник відповідача просить суд стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7 100 грн.
Заява обґрунтована наступним. З метою отримання правової допомоги відповідач уклала Договір про надання правової допомоги від 13.06.2022 № 01/06-22 (далі - Договір) та Додаток №1 від 13.06.2022 (далі - Додаток), яким визначено розмір гонорару за надані послуги. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, вказані витрат покладаються на позивача.
21.02.2023 до суду від представника позивача - адвоката Нікіпелової Катерини Євгенівни - надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому представник позивача просить зменшити витрати до 1 000 грн, обґрунтовуючи це тим, що клопотання про стягнення витрат на правову допомогу не є заявою про видачу додаткового рішення. Крім того, у позивача скрутне матеріальне становище, обумовлене збройною агресією рф проти України, пандемією CОVІD-19, доходом позивача у розмірі 3 000 грн, статусу позивача як боржника у кількох виконавчих провадженнях, незадовільним станом здоров`я позивача та перебуванням на його утриманні неповнолітньої дитини. Також представник позивача посилається на те, що вартість послуг є завищеною, а до клопотання не додано підтверджень їх оплати.
У судове засідання сторона відповідача не з`явились, від представника відповідача надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності.
Представник позивача у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги просила відкласти судове засідання у зв`язку із її зайнятістю у іншій справі.
Беручи до уваги, що суд ухвалює додаткове рішення протягом 10 днів з дня надходження відповідної заяви (ч. 3 ст. 270 ЦПК України), враховуючи те, що сторона належним чином та своєчасно повідомлена про дату та час розгляду заяви про розподіл судових витрат, з урахуванням подання представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що відповідач в повній мірі скористувався правом на висловлення своєї позиції та її обґрунтування, а тому об`єктивних підстав для відкладення розгляду даного клопотання суд не вбачає.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін.
Дослідивши клопотання та матеріали справи, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд встановив наступні обставини і приходить до таких висновків.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства
Рішенням від 25.01.2023 у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено /а.с.90-93/.

У відзиві представником відповідача наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 4 700 грн. До закінчення судових дебатів у справі представник відповідача заявила про намір подати докази понесених судових витрат /а.с.32-35,87/.

Відповідач ОСОБА_1 та адвокат Альбер Ольга Володимирівна у Договорі погодили, що за надання правничої допомоги клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар та оплатити фактичні витрати у розмірі та на умовах, визначених в Додатку (п.3.1 Договору) /а.с.99-107/.

Додатком встановлено вид правової допомоги та її вартість. Так, вартість, зокрема, вивчення судової практики та надання усних консультацій складає 500 грн за 1 годину, оформлення і подача заяви, клопотання або відзиву - 1 000 грн за 1 годину, участь у судовому засіданні - 1 200 грн за 1 судодень, поїздка до суду з іншою метою - 700 грн за 1 поїздку /а.с.108-109/.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом з Акту приймання-передачі наданих послуг за Договором (далі - Акт) встановлено, що відповідачем понесені судові витрати у розмірі 7 100 грн, що включають в себе витрати на оплату консультації та витрати на оплату правничої допомоги за надання послуг з підготовки клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву, підготовку та подання відзиву, участь у трьох судових засіданнях. Наведене також підтверджується матеріалами справи /а.с.23-28,29,32-49,52,75,110-111/.

Таким чином, якщо стороною документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Комплексний аналіз наданих стороною позивача доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу надає суду можливість зробити висновок, що відповідачем документально доведено, що вона понесла витрати на правову допомогу у розмірі 7 100 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Представник позивача у своєму клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги посилається на те, що клопотання про стягнення витрат на правову допомогу не є заявою про видачу додаткового рішення, а також, що у позивача скрутне матеріальне становище, обумовлене збройною агресією рф проти України, пандемією CОVІD-19, доходом позивача у розмірі 3 000 грн, статусу позивача як боржника у кількох виконавчих провадженнях, його незадовільним станом здоров`я та перебуванням на його утриманні неповнолітньої дитини. Також представник позивача посилається на те, що вартість послуг є завищеною, а до клопотання не додано підтверджень їх оплати.

Однак, вказані посилання не є підставами для відмови у задоволенні клопотання з огляду на наступне.

До клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача додано витяг з Єдиного реєстру боржників, з якого вбачається, що позивач є боржником у чотирьох виконавчих провадженнях; наказ про прийняття позивача на посаду продавця-консультанта з окладом у 3 000 грн; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , батьком якого вказаний позивач; медична документація позивача.

Проте, стороною відповідача не надано суду достатніх доказів наведеним твердженням. Більш того, наявність одних невиконаних зобов`язань не звільняє особу від виконання інших, а місце роботи та посада з відповідним окладом є вибором та волевиявленням особи, а також не доводить того, що вказаних дохід є єдиним її доходом. Надана медична документація та копія свідоцтва про народження жодним чином не обґрунтовує можливості зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає за важливе зазначити, що справа, ініціатором якої був позивач, в першу чергу стосувалась інтересів дитини - його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який проживає з відповідачем. Безсумнівно, дана категорія справ має велике значення для другого з батьків, до кого пред`являється позов, в тому числі значною мірою впливає на її репутацію. Більш того, безпідставне порушення судової справи, у якій, в найпершу чергу, зачіпаються інтереси дитини, є недобросовісною поведінкою.

Щодо посилання представника позивача на те, що до клопотання не додано підтвердження оплати витрат на правничу допомогу, слід зазначити, що чинне цивільно-процесуальне законодавство передбачає відшкодування як вже понесених судових витрат, так і тих, які мають бути понесені в майбутньому (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Вказана норма знайшла своє відображення і у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, в якій висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Правова позиція Верховного Суду, викладена в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц говорить про те, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зважаючи на вказане, судом оцінено рівень адвокатських послуг представника відповідача - адвоката Альберт О.В., встановлено, що вони дійсно були надані та їх надання було необхідне для доведення позиції сторони відповідача, а їх вартість відповідає критерію розумності та обґрунтованості, при цьому, будь-яких зловживань чи ознак недобросовісної поведінки зі сторони відповідача судом не встановлено.

Представником позивача не спростовано жодного доказу на який посилається представник відповідача у підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу, а труднощі ОСОБА_2 у їх відшкодуванні не можуть бути єдиною підставою для відмови у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, зважаючи, що саме позивач був ініціатором судової справи і що рішення ухвалено на користь відповідача.

При цьому, суд враховує, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7 100 грн є реальними та розумними, а відтак підлягають відшкодуванню.

В И Р І Ш И В:

Клопотання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 100 грн.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Заставенко М.О.

Повний текст рішення складено 02.03.2023.