У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 542/523/23

Провадження № 2-о/542/29/23

03 травня 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,

розглянувшизаяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Мачухівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є правнучкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підтвердження такого факту необхідне заявникові для отримання статусу спадкоємця п`ятої черги.

Ухвалою Новосанжарського районного суду від 17 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Мачухівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин залишено без руху.

02.05.2023 до Новосанжарського районного суду Полтавської області від представника позивача надійщла заява, де вона повідомила про те, що усунула недоліки частково. Водночас, зазначила, що на даний час постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії надати не має можливості.

Надаючи оцінку поданій заяві та матеріалам справи суд дійшов таких висновків.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV (Окреме провадження) ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до п. 1 глави 13 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Пунктом 3 глави 13 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 визначено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно п. 1 глави 14 Наказу № 296/5 від 22.02.2012, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Тобто, законодавцем визначено, що спадкоємці мають звернутися із відповідною заявою до нотаріуса, на підставі якої той заводить спадкову справу, а у випадку неможливості оформити процедуру спадкування та видати свідоцтво про право на спадщину, нотаріус зобов`язаний відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що він виносить відповідну постанову. Вказана відмова нотаріуса є підставою для звернення до суду.

Згідно з положеннями ст. 66, 67 Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» (далі - Закон), на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону, на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, особа вправі звернутися до суду із заявою, у тому числі й про встановлення факту родинних відносин.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування" роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У матеріалах справи відсутні докази звернення заявника до нотаріальної контори та відповідно, відсутня постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

При цьому також встановлено, що заявником на виконання ухвали про усунення недоліків не надано ані постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ані взагалі докази звернення заявниці до нотаріальної контори з відповідною заявою саме у період часу, який передує зверненню до суду із заявою про встановлення факту.

Разом з тим, суд вкотре зауважує та звертає увагу заявника та його представника, що вимогами закону, наведеними вище чітко визначено, що передумовою звернення до суду із відповідною заявою є неможливість оформлення права на спадщину у нотаріальній конторі, а відсутність доказів на підвердження вказаної обставини є підставою для залишення заяви без руху.

Оскільки у своїй заяві представник заявниці повідомила про неможливість на даний час надання вказаних документів, прийняття заяви про встановлення факту та відкриття провадення у справі є неможливим.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність надання додаткового строку для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст. 175-177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Надати заявниці ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,

додатковий строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що в разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, заява буде вважаться неподаною і повернута заявнику.

Копію ухвали направити заявниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.