Справа № 487/16/22
Провадження №2/472/20/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" січня 2023 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Кучерявенка С .С.,
судового засідання - Чорної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 смт. Веселинове матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної часткової власності подружжя,
26.07.2022 року до Веселинівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної часткової власності подружжя.
В позовній заяві зазначила, що з липня місяця 2016 року вона почала проживати з ОСОБА_2 як одна сім`я за адресою: АДРЕСА_1 . Під час сумісного проживання вони вели спільне господарство, разом виховували її доньку, здійснювали всі комунальні платежі. В той же час придбали автомобіль, на якому здійснювали перевезення пасажирів по маршруту, а саме, мікроавтобус марки VOLKSWAGEN LT35, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Наразі виникла необхідність у встановленні факту спільного проживання, як одна сім`я без реєстрації шлюбу та визнання спільної сумісної власності на вищевказаний автомобіль.
Ухвалою суду від 01.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 22.08.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.
10.11.2022 року ухвалою суду залучено до справи в якості співвідповідача ОСОБА_4 .
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився , надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на його адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд встановив, що з липня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали як одна сім`я за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом від 21.10.2021 року «Про встановлення факту спільного проживання осіб на день смерті», який був посвідчений двома свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та головою ТОВ «Николаевдомсервис», де обліковується житловий будинок. Згідно акту в даній квартирі позивач та ОСОБА_2 проживали разом з донькою ОСОБА_8 , разом вели спільне господарство, святкували свята, перебували у стосунках з сусідами як чоловік та дружина.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.09.2021 року.
Відповідно до копії спадкової справи № 118/2021 до майна померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_4 , який є сином померлого ОСОБА_2 . Крім сина ОСОБА_4 , є інші спадкоємці, а саме: матір померлого ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 , які прийняли спадщину фактично, в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.
В спадкові справі також міститься заява про прийняття спадщини позивачки ОСОБА_1 від 23.02.2022 року, зареєстрована в реєстрі за № 1028, посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М.
Під час спільного проживання позивачка та ОСОБА_2 придбали автомобіль марки VOLKSWAGEN LT35, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .
Вказаний автомобіль 15.10.2020 був поставлений на облік на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Відповідно до положень ст. ст.55, 124 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.
Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
На протязі всього часу спільного проживання ОСОБА_1 з її цивільним чоловіком - ОСОБА_2 , вела спільне з ним господарство, була пов`язана з ним спільним побутом, піклувались один про одного, тобто фактично вони були однією сім`єю.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Оскільки на правовідносини, які складаються між жінкою та чоловіком, які не перебувають у шлюбі - поширюються положення глави 8 СК України, а згідно ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючі вказані норми та встановлені судом обставини, суд вважає, що вимога позивача про встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної часткової власності подружжя є обгрунтованою та законною, тому підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, ст. ст.4,7,12,247,263-265,280-282,315 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної часткової власності подружжя - задовольнити повністю.
Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з липня 2016 року.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на Ѕ частину автомобіля марки VOLKSWAGEN LT35, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області С.С. Кучерявенко