ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/615/22 Провадження № 4-с/636/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області на протиправні дії державного виконавця,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на протиправні дії державного виконавця та просив, зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок даних по сплаті аліментів за весь період з 2009 по 2021 рік; скасувати винесені 05.08.2019 державним виконавцем постанови про тимчасове обмеження йому у праві виїзду за межі України, у праві полювання, керування транспортними засобами, користування зброєю, як такі, що винесені передчасно та з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження».

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений патрульною поліцією за, нібито, порушення технічного стану автомобіля. В ході перевірки документів з`ясувалось, що ОСОБА_1 обмежено право керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця ще 05.08.2019, про що його жодним чином не повідомлено. Патрульною поліцією вилучені права та складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, отримав постанову про відкриття виконавчого провадження , яка датована 19.07.2018 та яка взагалі не направлялась ОСОБА_1 за відомими адресами державного виконавця, з невідомих йому підстав.

У заяві зазначено, що виконавчі дії проводились із порушенням Закону України «Про виконавче провадження», матеріали виконавчого провадження містять докази оплати аліментів, письмові докази про зміну адреси фактичного проживання ОСОБА_1 , заяви ОСОБА_1 , як доказ того що він не ухилявся від сплати аліментів, а самостійно надавав інформацію щодо офіційного працевлаштування та іншу. При цьому, в матеріалах справи відсутні жодні докази направлення кореспонденції боржнику на адресу реєстрації та відому фактичну адресу ОСОБА_1 . Жодних поштових підтверджень про вручення йому кореспонденції матеріали виконавчого провадження не містять.

Тому вважає дії державного виконавця щодо винесення постанов, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами безпідставними, а дані постанови винесені передчасно. Оскільки жодних доказів ухиляння ОСОБА_1 від сплати аліментів матеріали справи не містять, а розрахунок заборгованості по сплаті аліментів підлягає перерахуванню із врахуванням всіх перерахованих оплат.

Представник відділу надав відзив на скаргу, в якому просив в задоволенні скарги відмовити, вказував на недоведеність та безпідставність заявлених скаржником вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились. Надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Скаржник скаргу підтримав, просив задовольнити, представник відділу просив в задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно виконавчого листа № 2-1108/2009 виданого 19.05.2009 року Чугуївським міським судом Харківської області, зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі розмірі частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Також встановлено, що на примусовому виконанні у Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області перебуває виконавче провадження № 56799938 по виконанню виконавчого листа № 2-1108/2009, постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2018.

Постановами державного виконавця Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 05.08.2019 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , у праві керування транспортними засобами та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа 2-1108/2009.

Згідно розрахунку заборгованості від 07.12.2019 заборгованість по сплаті аліментів становить 126490,01 гривень.

Скаржник вказує, що про існування відкритого виконавчого провадження № 56799938 ОСОБА_1 дізнався лише 04.12.2021 року та 07.12.2021 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника управі виїзду за межі України -до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами-до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи на момент винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.08.2019 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.08.2019 в сумі 105845,03 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», заявником до матеріалів скарги не було надано доказів того, що обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Будь-яких належних доказів на підтвердження офіційного працевлаштування водієм та доказів, що посада водія є основним законним джерелом засобів для існування, як на момент винесення постанов про встановлення обмежень, так і на момент розгляду справи, матеріали справи не містять та скаржником не надано.

В обґрунтування скарги сторона боржника посилається на те, що ОСОБА_1 здорова людина, працює та утримує ще 3 дітей. Для утримання дітей та додаткової сплати аліментів береться за будь-яку роботу, в тому числі, підробляє водієм, а тому, керування транспортним засобом на цей час йому вкрай необхідне та є єдиним джерелом його доходів.

Проте, жодних обставин, передбачених п. 2 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю, стороною боржника не зазначено та матеріали справи не містять.

Також, стороною боржника не зазначено обставин, передбачених п. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Сам по собі факт народження у ОСОБА_1 інших дітей, не звільняє останнього від обов`язку зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа № 2-1108/2009.

Суду не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Твердження скарги мають узагальнений характер. Обставини, зазначені у скарзі, не впливають на правомірність винесеної державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Факт неотримання оскаржуваної постанови боржником не впливає на результат розгляду скарги. Водночас, правомірність дій державного виконавця щодо належного повідомлення боржника про винесення оскаржуваної постанови, судом не оцінювалася, оскільки, дотримуючись принципу диспозитивності, суд розглянув скаргу в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, діяв в межах повноважень та відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", у задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 247, 259-261, 268, 352, 354, 450, 451 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області на протиправні дії державного виконавця залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя