Справа № 569/1231/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Оспанова Романа Олеговича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватні нотаріуси Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук Світлана Йосипівна, ОСОБА_5 , про витребування із незаконного володіння нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Оспанова Р.О., звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватні нотаріуси Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й., ОСОБА_5 , в якій просить витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 склад балонів із спорудою (літ. «2А-1») (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01).

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Оспанова Р.О., подала заяву про забезпечення позову у справі, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: склад балонів із спорудою (літ. «2А-1») (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01), що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заяву обґрунтовує тим, що ЗАТ «Рівненський завод продтоварів», у зв`язку із неможливістю повернення позики у розмірі 1500 грн. 00 коп. ОСОБА_1 , 22 березня 2001 року уклав Угоду з ОСОБА_1 про погашення заборгованості по Угоді позики №5 від 19 березня 2001 року на суму 1500 грн. відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» від 22 березня 2001 року. Згідно умов вказаної Угоди від 22 березня 2001 року в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_1 , ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» передав останній будівлю пожежного резервуару договірною ціною 1500 грн. 00 коп.

22 березня 2001 року за Актом прийому-передачі майна ЗАТ «Рівненський завод продовольчих товарів» передав у приватну власність ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна пожежний резервуар, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, у зв`язку із неможливістю ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» повернути позику у розмірі 840 грн. 00 коп. ОСОБА_1 , 22 березня 2001 року між сторонами було укладено Угоду про погашення заборгованості по Угоді позики №6 від 20 березня 2001 року на суму 840 грн. 00 коп. відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» від 22 березня 2001 року. Згідно умов вказаної Угоди від 22 березня 2001 року в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_1 ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» передав останній будівлю пожежного резервуару договірною ціною 1500 грн. 00 коп.

22 березня 2001 року за Актом прийому-передачі майна ЗАТ «Рівненський завод продовольчих товарів» передав у приватну власність ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна господарську будівлю: механічний склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний об`єкт нерухомого майна господарська будівля: механічний склад на плані М 1:500 значиться як «механічний склад».

Після укладення Угод від 22 березня 2001 року будівля механічного складу та пожежний резервуар, що розміщувались на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , перейшли у власність позивача.

З часом у позивача виникла необхідність реєстрації права власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна.

Однак з отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що адресою: АДРЕСА_1 , право власності такі об`єкти нерухомого майна вже зареєстровані за ОСОБА_4 30 грудня 2013 року. При цьому такі об`єкти нерухомого майна значаться як склад балонів з спорудою (літ. «2А-1»). Як підставу виникнення права власності вказано рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2013 року по справі №569/17994/13-ц.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що у вересні 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу, за яким право власності на склад балонів (літ. «2А-1») загальною площею 5,2 кв.м. перейшло до ОСОБА_4 . При цьому договір купівлі-продажу не зберігся та не був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У рішенні суду також вказано, що ОСОБА_6 подав заяву про визнання позову.

З метою встановлення обставин переходу права власності до третіх осіб без відома позивача, 28 квітня 2020 року адвокатом Оспановим Р.О. на адресу Рівненського міського суду Рівненської області надіслано адвокатський запит щодо надання відомостей по справі №569/17994/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності.

У відповідь на вказаний адвокатський запит Рівненським міським судом було повідомлено, що за єдиним унікальним номером 569/17994/13-ц зареєстровано іншу судову справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про виділення частки із квартири, що є у спільній частковій власності. Позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності до Рівненського міського суду Рівненської області не надходила, а відтак і відповідне рішення про визнання за ОСОБА_4 права власності на виробничий будинок склад балонів (літ. «2А-1») загальною площею 5,2 кв.м. судом не ухвалювалось.

Таким чином, відчуження нерухомого майна складу балонів відбулось неправомірно, адже право власності не об`єкти нерухомого майна належали позивачу, остання такі об`єкти не відчужувала, тобто між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не могло бути укладено будь-яких правочинів стосовно розпорядження вказаним майном, та не могло існувати жодних судових проваджень, що могли б призвести до зміни власника спірного майна, а перереєстрація майна позивача та прийняття державним реєстратором Бенедищук І.В. спірного рішення про державну реєстрацію прав та внесення нею спірного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відбулося всупереч вимогам чинного законодавства - на підставі не існуючого рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2013 р. у справі №569/17994/13-ц, тобто на підставі підроблених документів.

Зважаючи на такі обставини, ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду із позовом, у якому просила скасувати рішення державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Бенедищук І.В. № 9743396 від 08 січня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасувати запис №4175676 від 30 грудня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 20 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково судом скасовано рішення державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Бенедищук І.В. № 9743396 від 08 січня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Рівненським апеляційним судом вказану апеляційну скаргу розглянуто та винесено постанову від 24 листопада 2022 року по справі №569/13244/21, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні апеляційної скарги, залишено рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2021 року без змін.

Разом з тим, позивачем встановлено, що 11 січня 2022 року ОСОБА_4 відчужив на користь ОСОБА_3 нерухоме майно склад балонів з спорудою літ. «2А-І» на підставі договору дарування №67 від 11 січня 2022 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й. В подальшому ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу № 90 від 28 січня 2022 року, що посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., згаданий об`єкт нерухомого майна відчужила на користь ОСОБА_2 .

Відтак, ОСОБА_4 , після задоволення позову ОСОБА_1 по справі № 569/13244/21, з метою недопущення реєстрації права власності за ОСОБА_1 , відчужив склад балонів з спорудою літ. «2А-1» своїй матері ОСОБА_3 . В подальшому, ОСОБА_3 відчужила спірне майно на користь третьої особи.

Зважаючи, що вчинені дії були спрямовані на перепродаж спірного майна третім особам з метою недопущення реального виконання судового рішення у справі №569/13244/21, та зважаючи, що позивачем подано позов до теперішнього власника майна ОСОБА_2 про витребування майна з його незаконного володіння, у позивача наявні підстави вважати, що існує обґрунтований ризик зміни власників майна, що значно утруднить виконання рішення суду та може спричинити подачу нових позовів для захисту позивачем своїх прав та інтересів.

Заява передана на розгляд судді 25 січня 2023 року.

Вивчивши заяву суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 1 частини першої ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із пунктом 2 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певній дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: склад балонів із спорудою (літ. «2А-1») (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01), що належить ОСОБА_2 , представник позивача посилається на те, що без застосування таких заходів виконання рішення у справі буде утрудненим.

Враховуючи, що предметом спору є витребування із незаконного володіння нерухомого майна, з огляду на підстави позову та мотиви заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна.

За таких обставин, оскільки між сторонами дійсно виник спір, а заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам, а також необхідними і достатніми для виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд вважає за необхідне забезпечити позов, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: склад балонів із спорудою (літ. «2А-1») (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01), що належить ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Оспанова Романа Олеговича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватні нотаріуси Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук Світлана Йосипівна, ОСОБА_5 , про витребування із незаконного володіння нерухомого майна - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме склад балонів із спорудою (літ. «2А-1») (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01), що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 25 січня 2023 року.

Суддя О.О. Першко