КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/1269/23
Провадження № 2/488/962/23
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Кралі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2023 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 27.10.2021 року, у розмірі 216 433,9 грн., а також судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги банк зазначає, що 27.10.2021 року між Акціонерним товариством ОТП Банк та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № .

21.10.2022 року між Акціонерним товариством ОТП Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" укладено Договір факторингу № 21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах.

Зазначив, що згідно з Реєстром боржників № 1 до Договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 216433,90 грн, з яких: 181322,55 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 35 111,35 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості по комісії.

Позивач вказав, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора.

Також вказав, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме із 21.10.2022 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

У зв`язку з тим, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.05.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та додаткових поясненнях по справі заявив клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Від представника відповідача адвоката Підодвірного Т.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача не погодився із позовними вимоги позивача з підстав їх недоведеності, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

На підставі поданих позивачем документів судом встановлено, що 27.10.2021 р. між Акціонерним товариством ОТП Банк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , згідно з п. 1.1. якого передбачено, що банк надає позичальнику кредит в розмірі 182 862,00 грн. з датою остаточного повернення 27.10.2026 р.

З п. 1.2 даного договору вбачається, що протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процента ставка у розмірі 20.00% річних.

З розділів 2, 3 кредитного договору № вбачається неодноразове посилання та відсилання у визначенні прав та обов`язків його сторін, не тільки на умови Кредитного договору, а і Правила кредитування банку. Проте, ані Правил кредитування, ані витягу з таких правил суду не надано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості ознайомитися з ними та проаналізувати.

Так, у пункті 3.1., розділу 3 Порядок та умови кредитування кредитного договору вказано, що відповідно до умов розділу «1. Базові умови кредитування» Кредитного договору та із врахуванням умов, які зазначені у пунктах «2.1.1. Предмет Кредитного договору», «2.1.2. Умови кредитування», «Умови надання Кредиту», «2.1.4. Порядок надання Кредиту» Правил кредитування, банк надає позичальнику кредит шляхом видачі готівкою суми кредиту позичальнику через касу банку.

Однак, матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження виконання АТ ОТБ Банк зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів, обумовлених сторонами у кредитному договорі № .

Так, у своїй постанові по справі № 161/16891/15-ц від 30.01.2018 р. Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що надана позивачем роздруківка (копія) кредитного договору № фактично не відображає повного змісту самого договору, його текст виходить за межі друку, що у свою чергу позбавляє суд можливості ознайомлення з усіма його положеннями та здійснення правильного трактування його умов.

Оригінал кредитного договору позивачем не наданий, причини неможливості такого надання суду не відомі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання зобов`язань позивачем, зокрема надання у розпорядження відповідачу кредитних коштів у розмірі, передбаченому договором № від 27.10.2021 р., які б у свою чергу надавали останньому право вимоги виконання кредитних зобов`язань відповідачем.

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконанням процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховоного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 Про судове рішення у цивільній справі, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Своїми процесуальними правами сторони та їх представники під час розгляду даної цивільної справи розпорядились на власний розсуд.

Як встановлено вст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За такого, за відсутності належних і допустимих доказів того, що АТ ОТП Банк, як первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, покладає судові витрати на позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 351-355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" ( , адреса: 07405, Київська обл., м. бровари, а/с 897 )

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя: Я.А. Чернявська