П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.,

з участю секретаря Гусоньки З.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кухти Ольги Василівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 04 листопада 2022 року (у складі судді Сарай А.І.) за заявою адвоката Марини Віктора Георгійовича в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, про поділ спільного майна подружжя і визнання договору дарування удаваним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у листопаді 2022 р. подала заяву про забезпечення позову.

Просила накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є, на даний момент приватною власністю відповідача ОСОБА_1 .

На обґрунтування заяви вказала, що об`єктом спірних правовідносин є нерухоме майно, а саме - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб «Skoda Octavia А5», д. н. з. НОМЕР_1 .

Ціна позову в цій справі становить - 497904,50 грн. (на виконання п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Указаний житловий будинок ОСОБА_1 частково успадкував, а частково набув право власності на останній за договором дарування від ОСОБА_3 . Однак, фактично мав місце договір купівлі-продажу, а не дарування, що позивач намагається довести у даній справі з метою розподілу їх спільної сумісної власності.

ОСОБА_1 наразі проживає за кордоном, тож, по суті на території України відповідача нічого не тримає, існує висока ймовірність того, що відповідач продасть будинок і продовжить своє проживання за кордоном.

Такі дії безумовно унеможливлять виконання судового рішення у цій справі.

Цілком доречним і співмірним буде застосувати такий захід забезпечення позову як арешт житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У випадку незастосування такого заходу забезпечення позову відповідач продасть спірний житловий будинок, що взагалі унеможливить виконання рішення суду на користь позивача у даній справі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04 листопада 2022 р. заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову в цивільній справі № 308/13217/21, а саме - накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , набуту ним на підставі договору дарування нерухомого майна від 16.05.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хвастою М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 710.

У решті вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Адвокат Кухта О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою і її доводи не свідчать про існування реального ризику відчуження відповідачем спірного майна.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом надіслання SMS повідомлення, що підтверджується відповідними довідками (а.с.83-87).

Від адвоката Марини В.Г. в інтересах ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вказує, що ОСОБА_2 з`явитися у судове засідання не може у зв`язку з сімейними обставинами, однак жодних доказів цього не надає. Чому безпосередньо адвокат не може з`явитися у судове засідання, останній не повідомляє, а тому вказане клопотання не заслуговує на увагу.

Відтак, розгляд справи здійснюється за відсутності сторін.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що оскільки нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову, є предметом спору, то існує обґрунтоване припущення, що дане майно може бути відчужене, тобто, наявні передбачені процесуальним законодавством підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Разом із тим суд бере до уваги ту обставину, що на момент звернення із заявою про забезпечення позову, одноосібним власником спірного житлового будинку є відповідач.

За наведених обставин, на думку суду, існує обґрунтована необхідність для вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, з`ясувавши обсяг позовних вимог, суд визнав доцільним у якості забезпечення позову в цій справі накласти арешт на 1/2 частини спірного житлового будинку, що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 , набуту ним на підставі договору дарування нерухомого майна від 16.05.2019 р.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 набув право власності на 1/2 частину житлового з належними до нього господарськими будівлями в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 03.08.2011 р. (дата державної реєстрації: 12.09.2018 р.), а на іншу 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходитися за вказаною адресою - на підставі договору дарування нерухомого майна від 16.05.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 710, відповідно до якого дарувальником виступив ОСОБА_3 , а обдарованим - ОСОБА_1 (дата державної реєстрації: 16.05.2019 р.).

Таким чином, на даний час відповідач у цілому є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999 р., який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2021 р. (справа № 308/10891/20) м розірвано.

Предметом позову, серед іншого, є: визнання удаваним договору дарування нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. 16.05.2019, визнання цього договору дарування нерухомого майна - договором купівлі-продажу, а також визнання 1/2 частки вказаного нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи також убачається, що відповідачем під час шлюбу було відчужено транспортний засіб «Skoda Octavia А5», д. н. з. НОМЕР_1 , який, за твердження позивача, придбано за спільні кошти сторін, у зв`язку з чим позивач звернулася до ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з відповідною заявою, у якій просила прийняти міри до відповідача, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповіді з ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 14.08.2021 № 10358/106/28/1/-2021 та довідкою про результати проведення перевірки від 14.08.2021.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

В основному доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності позивачем вагомих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, однак із такими твердженнями відповідача погодитися неможна.

Очевидно, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах заявлених позовних вимог і ціни позову, є ризики, що в подальшому відповідачем можуть вчинятися дії щодо відчуження спірного майна задля уникнення виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог. Указані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать прав учасників спору, а навпаки, зможуть забезпечити рівність таких прав.

Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивача у випадку задоволення її позовних вимог. Інтереси та права відповідача таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідач і надалі зможе реалізовувати свої права стосовно свого майна.

Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку ухвалення на його користь.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Кухти Ольги Василівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 04 листопада 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 03 березня 2023 р.

Судді: