Справа № 175/1841/20
Провадження № 4-с/175/2/23
УХВАЛА

Іменем України

"02" лютого 2023 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря - Бартківа В.Т., заявника ОСОБА_1 , державного виконавця Реутова Є.О., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Реутова Євгена Олександровича, зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Реутова Євгена Олександровича, зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 12.09.2022 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 175/1841/20 частково було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. Проте 29.12.2022 року ОСОБА_1 отримав повідомлення від державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття його до виконання. Заявник вважає вищевказані дії протиправними, а повідомлення таким, що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення із скаргою до суду.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 року відкрито провадження та призначено судове засідання.

Через канцелярію суду представник Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного МРУМЮ (м. Одеси) подав відзив, в якому зазначено, що 21.12.2022 року разом з заявою про відкриття виконавчого провадження до відділу надійшов виконавчий лист, виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, згідно якого потрібно усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком, шляхом позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що резолютивна частина рішення не передбачає дій зобов`язального характеру та застосування заходів примусового виконання рішення. Крім того, зазначив, що до повноважень відділу державної виконавчої служби не входить зняття з реєстрації місця проживання осіб.

Також засобами електронного зв`язку скаржник надіслав на адресу суду письмові пояснення на відзив державного виконавця. З доводами державного виконавця не погоджується та зазначає, що правовим наслідком визнання осіб такими, що втратили право на користування приміщення є обов`язок боржника звільнити приміщення, що за своєю правовою природою є виселенням з приміщення. Проте у разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно, державний виконавець виконує його примусово. В той же час, обов`язковою передумовою виселення осіб з приміщення є відкриття виконавчого провадження.

У судовому засіданні заявник просив визнати дії державного виконавця Реутова Є.О. протиправними та задовольнити скаргу у повному обсязі.

Державний виконавець Реутов Є. О. у судовому засіданні підтримав доводи, зазначені у відзиві та просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на норми діючого законодавства та обставини, які викладені у відзиві на скаргу.

Заслухавши сторін, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2022 року по справі № 175/1841/20 було вирішено усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання наступних осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Як вбачається з копії повідомлення державного виконавця Реутова Є.О. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21.12.2022 року № 54228, державним виконавцем було розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №175/1841/20 виданого 07.12.2022 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області. Проте виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання у зв`язку з тим, що резолютивна частина рішення не передбачає дій зобов`язального характеру та заходів примусового виконання рішення. Також до повноважень державної виконавчої служби не входить зняття з реєстрації місця проживання.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 частини 3 статті 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 63 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а саме: за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно п. 7 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Як вбачається з виконавчого листа № 175/1841/20 виданого 07.12.2022 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання, а саме, позбавити права користування житлом шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Крім того, в рішенні також не зазначено, що боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що вимоги скаржника щодо зобов`язання державного виконавця виселити боржників є неправомірними, оскільки відділ державної виконавчої служби не має законних повноважень для позбавлення права користування житлом у порядку, зазначеному у виконавчому документі.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 353-354, 450-452 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Реутова Євгена Олександровича, зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 07.02.2023 року.

Суддя Т. С. Журавель