Справа 556/2666/22
Номер провадження 4-с/556/1/2023
УХВАЛА
про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця
18.01.2023 року . Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Котик Л.О.
при секретарі Соловей Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц Віктора Степановича ,-
Адвокат Лущин О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на рішення головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц Віктора Степановича.
Свою скаргу обґрунтовує тим, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 14 жовтня 2022 року скаржнику та його представнику стало відомо про те, що відносно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №66130859 на підставі виконавчого листа №556/1659/14-ц, виданого 29 грудня 2014 року Володимирецьким районним судом Рівненської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 аліментів, в розмірі 30% мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, починаючи з 15 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував.
У подальшому, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем Головного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. винесено незаконні постанови від 04.10.2022 про арешт майна боржника та постанову про розшук майна боржника, та 05.10.2022 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника та постанову про арешт коштів боржника. Вищезазначені постанови він не отримував, не знав про їх існування, добровільно перераховував кошти на утримання своєї дитини. Вважає, що нарахування пені та штрафних санкцій з боку державного виконавця здійснювалось незаконно у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а тому з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження» нараховувалась пеня у воєнний час, що призвело до позбавлення ОСОБА_1 можливості отримувати належним чином заробітну плату та користуватися своїм майном. На підставі наведеного просять скасувати вищезазначені постанови.
Вказана скарга була подана 21.10.2022 до Голосіївського районного суду м. Києва.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року матеріали скарги передано за підсудністю до Володимирецького районного суду Рівненської області.
Вказана скарга надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 14 грудня 2022 року.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2022 року дану скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі.
В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд скарги у їх відсутності, підтримують її у повному обсязі, просять задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у скарзі.
Головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц В.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі.
В судове засідання не з`явилася стягувач та її представник, - однак представником надано письмове пояснення, де зазначено, що у своїй скарзі на дії державного виконавця представник боржника вказує, що насамперед, ОСОБА_1 не було надіслано жодних документів з виконавчого провадження. При цьому стверджує, що йому відомо про рішення суду про стягнення аліментів, він ніби - то сплачує їх добровільно, але доказів сплати не надає. Отже, знаючи про існування рішення суду, яке є обов`язковим до виконання всіма учасниками справи, та не виконуючи його добровільно, боржник мав розуміти про можливість його примусового виконання.
Також представник боржника вказує, що про існування оспорюваних постанов державного виконавця, йому стало відомо при ознайомленні із виконавчою справою. Однак доказів такого ознайомлення не надає.
Не надано до скарги і доказів того, що відповідні постанови державного виконавця не були надіслані боржнику. Адже стягувач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження.
Крім того, ОСОБА_1 у скарзі не оскаржується сама постанова про відкриття виконавчого провадження, отже боржник згоден із примусовим виконанням судового рішення.
Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавчого провадження, зокрема тих, які оскаржуються, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром. Однак, боржником не зазначено, що адреса, вказана у виконавчому документів не правильна.
Також, боржником не оскаржується сама сума заборгованості, а отже він із нею згідний як і з самою наявністю заборгованості.
Крім того, якщо дійсно стягнення із заробітної плати у воєнний час забороняється, то вчиняти всі інші дії державному виконавцю не заборонено, а саме накладати арешти на майно, кошти і т.д.
Звертають увагу, що у разі невиконання рішення суду добровільно боржником, примусове його виконання є гарантією для стягувана.
Враховуючи вищевикладене, вважають, що дана скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно виконавчого листа №556/1659/14-ц, виданого 29 грудня 2014 року Володимирецьким районним судом Рівненської області з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти, в розмірі 30% мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, починаючи з 15 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
За вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП №66130859.
04.10.2022 головним державним виконавцем Головного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. винесено постанову про арешт всього майна, що належить ОСОБА_1 а також постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіль, марки AUDI A6 легковий НОМЕР_1 .
05.10.2022 головним державним виконавцем Головного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , оскільки згідно повідомлення ДПС останній отримує дохід в ТОВ «КОРВЕГ» та постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить ОСОБА_1 .
Згідно положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
За змістом п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ст.26. Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Статтею 48 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, а саме звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків)та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
Наведене свідчить, що у порядку виконавчого провадження державним виконавцем 04.10.2022 та 05.10.2022 ухвалено постанови про арешт майна та коштів боржника.
Частиною першою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника кошів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника визначено статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника встановлюється у постанові виконавця про звернення стягнення (розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5).
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, оскільки законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).
Крім того, суд зазначає, що Верховною Радою України 15.03.2022 року прийнято Закон України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинності 26.03.2022року, яким, зокрема передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень.
Також у своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він не отримував оскаржуваних постанов.
А як зазначено в с. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Однак постанову про відкриття виконавчого провадження та суму заборгованості ОСОБА_1 не оспорює.
Судом не встановлені підстави для визнання дій головного державного виконавця головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц Віктора Степановича незаконними. Заявник не довів порушення його прав діями державного виконавця.
Окрім того ОСОБА_1 та його представник не надали належних доказів про порушення прав боржника при винесені вище згаданих постанов державним виконавцем.
Не надано жодного доказу на підтвердження того, що державний виконавець діяв не в мажах Закону України "Про виконавче провадження" і не надсилав на адресу місця проживання боржника жодної документації.
А як зазначено в ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц Віктора Степановича, слід відмовити.
Керуючись ст.ст.1,6,10,11,447 - 451 ЦПК України ст. 3, 4,13, 34,48,56, 59 ЗУ«Про виконавче провадження», суд,-
В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц Віктора Степановича - відмовити.
Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя: Котик Л.О.