Справа № 569/7096/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн щомісячно, але не менше 50 вілсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками якого є вона та відповідач. З відповідачем у шлюбі не перебували, деякий час намагалися жити разом. Відповідач ніколи не працював, коштів на утримання сім`ї не мав, а користувався виключно її заощадженнями та жив за рахунок її сім`ї. Коли сину виповнилося сім років з відповідачем остаточно розірвали стосунки. Відповідач не виділяє кошти на утримання сина, не займається оздоровленням дитини, не оплачує дитячі заклади, лікування при потребі, не купує необхідний одяг та їжу. Відповідач іноді виділяв мінімальні суми коштів на утримання сина, але це було вкрай рідко. Орієнтовно на сина за її підрахунками витрачається 10-13 тисяч грн в місяць. Беручи до уваги, що батьки повинні в рівній мірі брати участь у матеріальному забезпеченні спільної дитини, пред`явлена тверда грошова сума склала 6000 грн. У відповідача є власний легковий автомобіль, бус та частина будинку, а тому батько дитини може надавати утримання для свого сина в розмірі 6000 грн на місяць без особливого для себе ущемлення. На утриманні відповідача ніхто не перебуває, аліментів він нікому не сплачує, не є інвалідом, має у власності декілька автомобілів та частину будинку.

Ухвалою від 15 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_4 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовні заяві. Додатково пояснив, що долучене до матеріалів справи пенсійне посвідчення ОСОБА_7 не доводить, що вона є матір`ю відповідача і є на його утриманні. Доньці відповідача ОСОБА_8 виповнилося 22 роки, а відтак вона є повнолітньою особою, а не дитиною. Будь-яких доказів, що повнолітня донька перебуває на утримання батька, немає. В консультаційному висновку від 21 липня 2022 року вказаний діагноз, який має 90 % населення україни. Даний діагноз не потребує додаткових матеріальних вкладень на його лікування. Відсутній будь-який інший документ, який би підтверджував інвалідність відповідача, яка перешкоджає йому утримувати свого малолітнього сина або ж вести будь-які дії, які б сприяли розвитку дитини. Докази щодо добровільного утримання сина відсутні. Враховуючи, що відповідач здоровий, немає інвалідності, немає інших осіб, які б перебували на його утриманні, має у власності нерухоме майно, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач позов визнав частково, не заперечує щодо сплати аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно. Пояснив, що з позивачем прожили разом 9,5 років. Останні 4 роки він був на заробітках за кордоном, присилав позивачу коши в сумі 1500-2000 євро. Дитину забезпечував всім необхідним. Нині позивач проживає з іншим чоловіком. Має доньку від першого шлюбу, якій надає допомогу в розмірі 2000 грн на місяць. Допомагає матері пенсійного віку, купуючи ліки та продукти харчування. В зв`язку з наявнм захворюванням змушений двічі на рік проходити лікування, вартість якого становит 2000 грн. Має у власності частину житлового будинку, однак не використовує її, оскільки будинок не придатний для проживання. Транспортних засобів у власності не має, орендує бус за 2000 грн на тиждень. Працює не офіційно, орієнтовний дохід становить 5000 грн в місяць. Орендує кімнату для проживання за 2000 грн щомісячно. АВостаннє бачив сина 28 березня 2022 року до виїзду останнього з матір`ю за кордон. Після цього можливості надавати дитині матеріальну допомогу не мав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_4 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 30 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Син сторін проживає з матір`ю ОСОБА_4 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи № 8850 від 6 лютого 2019 року, видана Центром надання адміністративних послуг у місті Рівному, та копія паспорта позивача (стор.12) серії НОМЕР_2 , виданого 3 квітня 2008 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 305657949 від 22 липня 2022 року, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/4 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру № 5641 від 11 серпня 2022 року № 31/3191з-17-5641-2022, в Національній автоматизованій інформаційній системи Головного сервісного центру МВС Україн станом на 11 серпня 2022 року транспортних засобів за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 21 липня 2022 року відповідачу встановлений діагноз: остеохондроз ПВХ, вторинний епідурит з стійким больовим синдромом явища мієлопатії, виражене порушення стато-динамічної функції хребта.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів суд враховує передбачені ч.1 ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Докази стану здоров`я та матеріального становища дитини у справі відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років в розмірі 2833 грн.

Обгрунтовуючи необхідність стягнення аліментів в розмірі 6000 грн (більшому ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів), позивач покликається на наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

Зі слів відповідача розмір його місячного заробітку після вирахування коштів на оренду транспортного засобу становить 5000 грн.

Доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано, а відтак, позивач не довела, що відповідач отримує заробіток (дохід), достатній для спроможності сплати останнім аліментів в розмірі 6000 грн щомісячно.

Пред`являючи позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 6000 грн позивач зазначила, що несе витрати на утримання сина в орінтовному розмірі 12000 грн в місяць, однак не надала доказів на підтвердження того, що малолітній син потребує матеріальної допомоги у вказаному нею розмірі.

Відповідно до положень ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вказаних вище вимог будь-якого розрахунку щомісячних витрат, зокрема на шкільне харчування, комунальні послуги з розрахунку на одну дитину, щоденний одяг, канцелярські товари, проїзд дитини, оплату додаткових закладів тощо, та доказів на підтвердження їх здійснення позивачем не надано, тому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з такого.

Відповідач є працездатним, особою з інвалідністю не визнаний, інших утриманців не має.

Доказів, що наявне у відповідача захворювання позбавляє чи обмежує його можливості працювати, у справі не здобуто, як і доказів розміру витрат, пов`язаних з лікуванням.

Покликання відповідача на наявність на його утриманні непрацездатної матері суд до уваги не приймає, оскільки відсутні докази родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , пенсійне посвідчення якої долучено відповідачем до справи. Крім того, сам по собі пенсійний вік матері відповідача не є доказом понесення останнім витрат на її утримання.

Відсутні у справі також докази, що повнолітня дочка відповідача ОСОБА_8 перебуває на його утриманні.

Враховуючи принципи справедливості та розумності, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, розмір його доходу, наявність у власності відповідача нерухомого майна, необхідність забезпечення належного рівня утримання, а також беручи до уваги, що основний тягар утримання дитини несе позивач, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, а отже, позов належить задовольнити частково.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн, від сплати якого позивач звільнена.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складене 23 січня 2023 року.

Суддя