ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/176/23 Справа № 209/348/21 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Гаржи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2004 року по 24 березня 2014 року.

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року по цивільній справі №415/5325/12 з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, до повноліття дітей. Виконавчий документ перебуває на виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби м.Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, про що 20 серпня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №33959375. Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01 квітня 2019 року стягнення аліментів звернено на його заробітну плату. Аліменти на утримання дітей ним сплачуються (утримуються) повністю. Станом на 11 серпня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Разом з тим, вказував, що діти зареєстровані з ним. Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає з ним та з урахуванням положень ч.3 ст.160 СК України визначив своє місце проживання з ним. За рахунок отриманих відповідачем аліментів дитина не утримувалась. У червні 2021 року донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переїхала проживати до позивача та повністю ним утримується. Дитина проживати з відповідачем (матір`ю) відмовляється. Позивач самостійно виховує та утримує дітей. Відповідач в утриманні та вихованні дітей участі не приймає.

Також, в липні 2021 року органом опіки та піклування прийнято рішення щодо визначення місця проживання дітей із ним. Тобто, з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів змінились обставини, а саме діти, на утримання яких він сплачував аліменти на користь відповідача, стали постійно проживати з ним та перебувати на повному його утриманні.

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 , уточнивши позовні вимоги, просив суд звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року по цивільній справі №415/5325/12 та стягнути судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на користь ОСОБА_1 , відповідно до рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 липня 2012 року у справі №415/5325/12. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 908 грн.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його частково скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині щодо звільнення від сплати аліментів на утримання ОСОБА_4

ОСОБА_2 , відповідно до ст.360 ЦПК України, подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 15 листопада 2003 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та народження дітей (а.с.5-7).

18 липня 2012 року рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з дня звернення до суду до повноліття дітей, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.8).

20 серпня 2012 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Присяжною К.В. було відкрито виконавче провадження ВП №33959375 на підставі виконавчого листа №415/5325/12, виданого 18 липня 2012 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з дня звернення до суду до повноліття дітей, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.9).

Відповідно до повідомлення Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) №17/2344 від 27 січня 2021 року (а.с.13), позивач станом на 01 січня 2021 року заборгованості по аліментам не має.

Діти сторін зареєстровані разом з позивачем. Син ОСОБА_3 проживає з позивачем з грудня 2019 року. Донька ОСОБА_4 проживає разом з позивачем з червня 2021 року. Вказані обставини підтверджуються копіями довідок про склад сім`ї, актами про проживання (а.с.16-20) та не заперечувались сторонами по справі.

Рішенням №626 від 29 липня 2021 року Виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с.71) було визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом з батьком ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження проживання дітей разом з позивачем та їх перебування на його повному утриманні були надані належні та допустимі докази, а отже є підстави для визнання зміни обставин, що передували стягненню аліментів з позивача на користь відповідача та звільнення позивача від сплати аліментів, тому дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Водночас, згідно з ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» та ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

У справі, яка переглядається, позивач посилався на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та подальше їх стягнення, та на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повністю знаходяться на його утриманні та вони проживають разом.

Судом першої інстанції встановлено факт проживання з позивачем сина ОСОБА_3 з грудня 2019 року, доньки ОСОБА_4 з червня 2021 року, що підтверджується копіями довідок про склад сім`ї, актами про проживання (а.с.16-20) та не заперечувалось сторонами по справі.

Крім того, рішенням №626 від 29 липня 2021 року Виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с.71) було визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом з батьком ОСОБА_2 .

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що діти сторін проживають з позивачем, що у свою чергу є тією істотною обставиною, яка припиняє обов`язок стягнення аліментів на користь відповідача на утримання дітей з боку позивача, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , звільнивши його від сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на користь ОСОБА_1 , відповідно до рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 липня 2012 року у справі №415/5325/12.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, оскільки районний суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу та надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме прийняття заяви ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог на стадії судового розгляду справи, та неправильного застосування норм матеріального права, в цілому зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова