Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1350/21
Провадження № 2/494/63/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2023 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді Лебединського С.Й.,
за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області «Про визнання права власності на спадкове майно», -
Позивач, звернувшись до суду із даним позовом просила визнати за нею - ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,9968 га, видану для ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Заводівської сільської ради народних депутатів Березівського району Одеської області від 17 серпня 2001 р. №103, яка розташована на території Раухівської ОТГ (в колишньому Заводівської сільської ради), державний акт на право постійного користування землею від 17 січня 2004 р. серія ІІ-ОД №018988, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2 .
На обґрунтування поданого позову позивач посилалася на те, що була дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .. За життя померлий мав земельну ділянку площею 0,9968 га, державний акт на право постійного користування землею від 17 січня 2004 р. серії ІІ-ОД №018988. Вона, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги і не відмовляється від спадщини. Однак, звернувшись до нотаріуса їй було відмовлено у реалізації спадкових справ з рекомендацією звернутися до суду.
Відповідач повідомлявся належним чином, але не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд розглядає справу із винесенням заочного рішення, згідно до положень ст.280-282 ЦПК України.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості, суд дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 27 серпня 2020 р. був складений відповідний актовий запис №302, що було зареєстровано Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .
За життя ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,9968 га, видана для ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Заводівської сільської ради народних депутатів Березівського району Одеської області від 17 серпня 2001 р. №103, яка розташована на території Раухівської ОТГ (в колишньому Заводівської сільської ради), державний акт на право постійного користування землею від 17 січня 2004 р. серії ІІ-ОД №018988.
Також, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , до одруження ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 29 вересня 2006 р. виконавчим комітетом Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів за 2006 р. був зроблений відповідний а.з.№04. Свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 .
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Не є підставою для припинення провадження у справі або для беззаперечної відмови у задоволенні позову лише зміст позовної вимоги, без з`ясування судом зазначених обставин.
Як встановлено судом спадкоємець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті перебував у шлюбі із позивачем.
Також судом встановлено, що підставою для звернення позивачем до суду була відмова нотаріуса у реалізації позивачем своїх спадкових справ.
Проте, слід зазначити, що у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі.
Таким чином підставою для звернення до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування може бути лише випадок коли нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через певні обставини.
Однак, судом наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії і відповідно в реалізації своїх прав спадкоємця першої черги на майно, що залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_2 ,. не встановлена.
Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як передбачено положеннями ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проте, позивачем, у відповідності до положень ст.ст.77-80 ЦПК України суду не надані належні, допустимі, достовірні а своєї сукупності достатні докази підстав звернення до суду з даним позовом.
З огляду на вищенаведене суд вважає, що порушення, оспорення або не визнання прав позивача не встановлено, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.10,13, 81,89, 263-265,280-282 ЦПК України, суд
ОСОБА_1 у задоволенні поданого позову до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області «Про визнання права власності на спадкове майно» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя:____________________________________________ -