ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6756/23
провадження № 2/753/4453/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., представника позивача - Руссова В.І., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Міністерства оборони України та Київського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Міністерство оборони України та Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулись до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що згідно із витягом з розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1286 від 07.12.2007 на підставі клопотання Генерального штабу Збройних сил України Міністерства оборони України № 2950/300/1/С від 13.11.2007 року 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 включено до числа службової житлової площі. Ця квартира є відомчим державним житловим фондом Міністерства оборони України, включена до числа службових та перебуває на обліку квартирно-експлуатаційного органу відповідно до вимог керівних наказів Міністерства оборони України.

Київське квартирно-експлуатаційне управління є правонаступником Квартирно-експлуатаційної частини району, та продовжує здійснювати облік та контроль за використанням Спірного житла у відповідності до вимог керівних наказів Міністерства оборони України.

Як вказують позивачі, на підставі ордеру № 011555 від 24.05.2017, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_2 отримав право на зайняття службового житлового приміщення - 1-кімнатної квартири АДРЕСА_1 разом із членами сім`ї у кількості одна особа, а саме дружина ОСОБА_1 . Надалі шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. З 2019 року ОСОБА_1 з`їхала з квартири та жодного разу у ній не з`являлась. Натомість ОСОБА_2 утворив іншу сім`ю та на підставі ордеру на право зайняття службового житлового приміщення № 016734 від 23.11.2021 року, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, ОСОБА_2 у складі нової сім`ї: він, дружина - ОСОБА_4 , дочка дружини - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_6 займає інше житлове приміщення 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Однак квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не здав у зв`язку із наявною реєстрацією у даному приміщенні колишньої дружини ОСОБА_1 , яка відмовляється знятися з реєстрації у добровільному порядку. Місце її перебування, фактичного проживання ОСОБА_1 не відоме. Під час листування у месенджерах вона повідомила, що знаходиться закордоном і зніметься з реєстрації після повернення із-за кордону.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі наголошують, що вони позбавлені можливості реалізувати свої права щодо користування та розпорядження спірною квартирою, а також здійснювати функції щодо розподілу та надання житла іншим військовослужбовцям, що також порушує права на житло інших військовослужбовців, які не мають житла за місцем проходження служби.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/6756/23 за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 11 липня 2023 року.

11 липня 2023 року суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів ОСОБА_2 , підготовче засідання відкладено на 27 липня 2023 року.

27 липня 2023 року ОСОБА_2 подав письмові пояснення, в яких зазначив, що він перебував з відповідачем ОСОБА_1 у шлюбі. На підставі ордеру № 011555 від 24.05.2017, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, отримав право на зайняття службового житлового приміщення - 1-кімнатної квартири АДРЕСА_1 разом із дружиною. У 2019 році шлюб між ними було розірвано, відповідач покинула квартиру і з того часу у ній не з`являлась. ОСОБА_2 зазначив, що він утворив нову сім`ю, яка в подальшому на підставі ордеру№ 016734 від 23.11.2021, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, займає інше житлове приміщення 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Службове приміщення, а саме: 1 кімнатна квартира АДРЕСА_1 ним не була здана у зв`язку із наявною реєстрацією колишньої дружини ОСОБА_1 . Місце її знаходження, проживання йому не відоме, а під час листування, вона повідомила, що знаходиться за кордоном.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 31 серпня 2023 року, витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості, про те, чи вибувала громадянка України ОСОБА_1 за межі території України у період з 01.01.2019 по 24.04.2023, із зазначенням дати перетину кордону, напрямку перетину кордону, місце перетину кордону та чи поверталась громадянка України ОСОБА_1 на територію України у період з 01.01.2019 по 24.04.2023, із зазначенням конкретного проміжку часу прибуття.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надіслала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Третя особа в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомила.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1286 від 07.12.2007, квартира АДРЕСА_1 є службовим житловим приміщенням, яке перебуває на оперативному обліку у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні.

На підставі ордеру № 011555 від 24.05.2017, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, ОСОБА_2 отримав право на зайняття службового житлового приміщення - 1-кімнатної квартири АДРЕСА_1 разом із членами сім`ї у кількості одна особа, а саме: дружина ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 04 травня 2019 року.

Згідно з листом Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-6324/05 від 23 вересня 2022 року, за відомостями інформаційної системи «Реєстр територіальної громади м. Києва», за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано ОСОБА_1 .

Відповідно до актів про перевірку проживаючих, затверджених 25 листопада 2022 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління, факт проживання ОСОБА_1 у службовій однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 не встановлено, в квартирі з 2019 року не проживає та до квартири не навідується.

ОСОБА_2 на підставі ордеру № 016734 від 23 листопада 2021 року, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, у складі нової сім`ї: він, дружина - ОСОБА_4 , дочка дружини - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_6 займає інше житлове приміщення - 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Службове приміщення, а саме: 1 кімнатна квартира АДРЕСА_1 ним не була здана у зв`язку із наявною реєстрацією колишньої дружини ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями, наданими Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 у період з 1 січня 2019 року по 24 квітня 2023 року неодноразово перетинала державний кордон України та з 20 липня 2022 року виїхала за межі України.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1286 від 07.12.2007 року на підставі клопотання Генерального штабу Збройних сил України Міністерства оборони України № 2950/300/1/С від 13.11.2007 року 1-кімнатну квартиру № 135 площею 13,1/27,6 кв.м. по АДРЕСА_1 включено до числа службової житлової площі.

Статтею 122 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

На підставі ордеру № 011555 від 24.05.2017, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, ОСОБА_2 отримав право на зайняття службового житлового приміщення - 1-кімнатної квартири АДРЕСА_1 разом дружиною ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 04 травня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як передбачено частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У державній власності є майно, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами (частина перша статті 326 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вказана стаття ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Як передбачено частинами першою, другою статтею 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України унормовано, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 760/13113/14-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, від 22 грудня 2021 року у справі № 758/12823/17.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, відповідач з 20 липня 2022 року виїхала за межі України та станом на 23 квітня 2023 року не повернулася, що підтверджує її відсутність (непроживання) у спірному житлі понад шість місяців.

Факт непроживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 з 2019 року також підтверджується актами про перевірку проживаючих, затверджених 25 листопада 2022 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління.

Також зазначений факт підтвердила у своїх поясненнях третя особа - ОСОБА_2 , який був наймачем вказаного приміщення.

Відомостей про поважність причин відсутності відповідача або наявності підстав, за яких за відповідачем зберігається жиле приміщення, матеріали справи не містять і відповідач не навела. Матеріали справи також не містять доказів звернень відповідача до наймодавця щодо продовження цього строку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 10, 12, 76-84, 141 258, 259, 265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Міністерства оборони України та Київського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Міністерства оборони України (м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління (м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 30, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На заочне рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 27 лютого 2024 року.

Суддя О.В. Якусик