Єдиний унікальний номер: 378/717/22
Провадження № 2/378/28/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2023 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Ставище справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося АТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1 ОСОБА_2 з посиланням на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.09.2013 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, спадкоємцями які постійно проживали з спадкодавицею є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за вказаним кредитним договором становить 6255,67 грн., з яких 3727,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2528,06 грн. нарахована пеня.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь АТ КБ „ПриватБанк вказану суму заборгованості за кредитним договором спадкодавця та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2481 гривні.

Ухвалою суду від 27.01.2023 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (т. 1 а. с. 90-91).

Представник позивача до суду не прибув, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином (т. 1 а. с. 120), відповідно клопотання (т. 1 а. с. 76) справу просить розглядати без присутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, відповідно до якої справу просить розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає, так як він спадщину після смерті ОСОБА_3 не приймав, оскільки був з нею розлучений ( т. 2 а. с. 5).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав до суду телефонограму, якою справу просить розглядати без його участі ( т. 2 а. с. 6).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що в задоволення позову слід відмовити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 6255,67 грн. за кредитним договором №б/н від 08.09.2013 року, який був укладений з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами по справі склалися спадкові правовідносини щодо пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У відповідності до позиції висловленій в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, суду для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст. ст. 1281,1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: - по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; -по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (ч. 1). Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (ч. 2). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч. 4).

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

При цьому відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статтей 1281, 1282 ЦК України.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Зі змісту пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, вбачається, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Судом встановлено, що 06.09.2013 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 16).

З матеріалів копії спадкової справи (т. 1 а. с. 122 246) встановлено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 1 а. с. 139).

ОСОБА_3 за життя склала заповіт 15.09.2015, посвідчений секретарем Сухоярської сільської ради за реєстровим № 13, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 143) своїм синам (т. 1 а. с. 131, 138), які після смерті ОСОБА_3 прийняли спадщину за законом відповідно до ст. 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, подавши, кожен, за місцем відкриття спадщини приватному нотаріусу Кагарлицього районного нотаріального округу Кулініченко М. Г. заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, відмовившись попередньо вказаними заявами від прийняття спадщини за заповітом (т. 1 а. с. 128, 134).

Інші особи, зокрема відповідач ОСОБА_2 , із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертались.

Спадкодавиця ОСОБА_3 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 27.04.2016) проживала, була зареєстрована та знаходилась на повному державному забезпеченні у Ржищівському геріатричному пансіонаті, що підтверджується довідкою вказаного пансіонату від 02.05.2018. Відповідно, спадкоємці, які не проживали із спадкодавицею на час відкриття спадщини, і не подали заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, вважаються такими, що не прийняли її в силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України.

Як встановлено з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» 15.01.2019 отримало ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 04.01.2019 про відмову у відкритті провадження за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 у зв`язку із смертю останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією вказаної ухвали з відміткою банку про отримання ухвали (т. 1 а. с. 60).

Позивачем 26.06.2021 року на адресу Ставищенської районної державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора №SAMDN9535 від 07.06.2021 року, в якій АТ КБ «ПриватБанк» просить повідомити, чи заводилась спадкова справа після померлої ОСОБА_3 , та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості (т. 1 а. с. 62).

Відповідно до довідки Ставищенської районної державної нотаріальної контори від 09.07.2021 вищевказану претензію позивача від 07.06.2021 року до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 надіслано за належністю за місцем відкриття спадщини приватному нотаріусу Обухівського РНО Кулініченко М. Г. (т. 1 а. с. 63).

Приватний нотаріус Кулініченко М. Г. листом від 27.07.2021 № 154/01-16 повідомив, що спадкоємцям ОСОБА_3 , які прийняли спадщину, роз`яснено вимоги статей 1281, 1282 Цивільного кодексу України, щодо повідомлення кредиторів про відкриття спадщини та задоволення їх вимог (т. 1 а. с. 64). Вказаний лист приватного нотаріуса позивачем отримано 02.08.2021.

26.08.2021 р. представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з листами-претензіями № SAMDN9535 від 26.08.2021 р. до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як до спадкоємців, в якому рекомендовано їм на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України сплатити заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 6 255,67 гривень. (т. 1 а. с. 65, 66).

Спадкоємцем (вимоги до якого позивачем не заявлено) ОСОБА_4 отримано свідоцтво про право на спадщину 20.12.2018 (т. 1 а. с. 202).

Спадкоємцем ОСОБА_1 (відповідачем) свідоцтво про право на спадщину отримано 19.12.2018 (т. 1 а. с. 189).

Враховуючи, що позивачем про отримання вказаних свідоцтв не було відомо, суд вважає, що позивачем не пропущено строк, встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України, по відношенню до відповідача ОСОБА_1 .

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Як зазначено вище, інший відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 не приймав. Як зазначив вказаний відповідач у своїй заяві (т. 2 а. с. 5), він був розлучений з ОСОБА_3 .. З урахуванням викладеного заявлені вимоги до нього як до спадкоємця останньої є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Вимоги до іншого відповідача ОСОБА_1 (спадкоємця, що прийняв спадщину) про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та пенею спадкодавиці ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 06.09.2013 року в сумі 6255,67 грн., суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що АТ КБ «ПриватБанк» не довів факт погодження між сторонами процентної ставки за користування кредитом чи прострочення зобов`язання, та пені, які регулярно та автоматично списувалися банком з рахунку позичальника, що і призводило до формування заборгованості з огляду на наступне.

Як зазначено вище, ОСОБА_3 06.09.2013 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (т. 1 а. с. 16).

06.09.2013 року ОСОБА_3 отримав картку № НОМЕР_1 , термін дії якої - 05.2017 року (т. 1 а. с. 52).

Досліджуючи надану банком Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, суд зауважує, що остання не містить даних про те, який тип картки виявила бажання оформити ОСОБА_3 , оскільки відповідні графи анкети-заяви пусті, зокрема строк її дії, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір процентів за прострочення виконання зобов`язання, пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту, тощо.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та пенею, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт (т. 1 а. с. 17) та витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (т. 1 а. с. 18 51), які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла ОСОБА_3 , ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк".

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК Україниза змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк"у період з часу виникнення спірних правовідносин (06.09.2013) до моменту направлення до суду вказаного позову (15.12.2022 - т. 1 а. с. 82), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надав банк, відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, не містять підпису ОСОБА_3 , тому відсутні підстави вважати, що остання була ознайомлена із ними.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що між сторонами не було погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, а тому їх нарахування та автоматичне списання банком з рахунку боржника є незаконним.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тому відсутні підстави вважати, що АТ КБ «ПриватБанк» при укладенні договору з ОСОБА_3 дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Отримання позичальником кредитних карток та користування кредитними коштами підтверджуються наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості, випискою по рахункам ОСОБА_3 , довідками банку про зміну умов кредитування та про видані картки.

Витягом про рух коштів по рахунку (т. 1 а. с. 12 14) підтверджується, що позичальник ОСОБА_3 дійсно отримувала кредитні кошти в АТ КБ «Приватбанк», користувалась ними та здійснювала їх погашення.

Відповідно до розрахунків заборгованості (т. 1 а. с. 7, 8 9, 10 -11) заборгованість за вищевказаним кредитним договором становить 6255,67 грн., з яких 3727,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2528,06 грн. нарахована пеня.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафів за порушення умов кредитного договору, то внесені кошти на погашення відсотків та пені повинні були зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту. З вказаних підстав в стягненні нарахованої позивачем пені в сумі 2528,06 грн. слід відмовити.

З вищевказаних розрахунків (т. 1 а. с. 7, 8 9, 10 -11) та витягу про рух коштів по рахунку (т. 1 а. с. 12 14) встановлено, що лише на погашення відсотків за вказаним договором було внесено 3675 грн., що з урахуванням того, що сторонами договору не було погоджено відсоткову ставку та пеню, які безпідставно стягувались за вказаний період, свідчить про відсутність заборгованості позичальника перед банком.

Беручи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти (тіло кредиту) були повернуті АТ КБ «ПриватБанк» в добровільному порядку, правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 (спадкоємця. що прийняв спадщину) заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3727,61 грн. відсутні.

За наведених обставин наявна заборгованість перед позивачем не є доведеною належними і допустимими доказами у справі, а отже пред`явлені позовні вимоги до спадкоємця боржника не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями ст.ст. 509, 526, 610, 1054, 1216, 1218, 1220, 1261, 1269 ч. 1, 1270 ч. 1, 1272 ч. 1, 1281-1282, 1296 ч. 3 ЦК України, 77, 81, 141,258, 263, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д),

відповідач: ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 06 березня 2023 року.

Суддя Н. М. Марущак