Справа № 307/4193/22
Провадження № 2/307/847/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Ваш Е. О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марича І. Ю., представника відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - адвоката Гринихи Т. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гунда Анжела Михайлівна про визнання договору іпотеки припиненим та зняття заборон,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом до відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гунда Анжела Михайлівна, в якому просила визнати припиненою іпотеку, предметом якої є житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 223, 5 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав іпотекодавцю ОСОБА_2 і яка визначена такою за договором іпотеки ВСВ № 801389, № 801390 від 13 травня 2005 року, укладеного між іпотекодавцем ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в забезпечення виконання його зобов`язань за кредитним договором, зняти заборони на відчуження цього нерухомого майна та виключити відповідні записи про це нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір МКТWGK01270177, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у відповідній сумі, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту та виконати інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки ВСВ № 801389, № 801390, предметом якої було нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 223,5 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності. У 2009 році у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань по кредитному договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу по зазначеному кредиту і суд ухвалив таке рішення. Банк звернувся до Тячівського відділу ДВС з виконавчим листом про стягнення боргу, в тому числі і шляхом звернення стягнення на іпотечне майно - житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 223,5 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 . На виконання рішення суду Тячівський відділ ДВС передав ПП «Нива-В.Ш.» арештоване нерухоме іпотечне майно на реалізацію через прилюдні торги. 10 липня 2009 року позивачкою зазначене нерухоме майно придбано з прилюдних торгів з реалізації арештованого майна і така угода посвідчена приватним нотаріусом та видано позивачці відповідне Свідоцтво, також внесено зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо власника, тобто зазначено власником цього майна позивачку. За рахунок реалізації іпотечного нерухомого майна борг ОСОБА_2 перед банком було погашено лише частково. Інша частина боргу не стягнута з боржника, про що свідчить вимога банку до ОСОБА_2 про сплату такого боргу, що надійшла на адресу позивачки в 2017 році. У жовтні 2021 року позивач замовила інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон, отримала її, і з цієї довідки вбачається, що в цих реєстрах щодо належного їй нерухомого майна є заборони на відчуження, накладені відповідно до Договору іпотеки ВСВ № 801389, № 801390 від 13 травня 2005 року. Представник позивачки звернувся до банку із клопотанням про направлення відповідного листа нотаріусу про вилучення запису про заборону через реалізацію предмета іпотеки в 2009 році, або надання їй копії договору іпотеки. Проте, банк відмовив у такому проханні, посилаючись на те, що позивачка не була стороною цього Договору, а банківська таємниця перешкоджає наданню їй без згоди ОСОБА_2 банківської інформації. Як на підставу позовних вимог посилається на ст. 17 Закону України "Про іпотеку", яка передбаченає підстави припинення іпотеки, зокрема, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону, ст. 598 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Вказує, що підставою позову про визнання припиненими правовідносин за договором іпотеки від 13 травня 2005 року ВСВ № 801389, 801390, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», є реалізація предмета іпотеки відповідно до Закону України "Про іпотеку", що підтверджено Свідоцтвом від 10 липня 2009 року про придбання з прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого іпотечного майна - житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 223,5 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що вона як власник майна на підставі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, а право іпотекодавця підлягає судовому захисту за її позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором і такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав відзив на позовну заяву, в якому представник ОСОБА_3 зазначила, що позовні вимоги не визнає з таких підстав. З позовної заяви та додатків до неї вбачається, що представник позивачки ОСОБА_4 звертався з письмовою заявою, в якій просив банк вчинити дії шляхом направлення приватному нотаріусу Гунда А.М. листа про припинення договору іпотеки ВСВ № 801389, № 801390 від 13 травня 2005 року, предметом якої є житловий будинок в АДРЕСА_1 , та про зняття заборон на відчуження цього нерухомого майна та виключення відповідних записів про це нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. З відповіді від 13 вересня 2022 року, наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на вищевказаний лист від 01 вересня 2022 року, банк по суті не відмовляв у задоволенні заяви про зняття обтяжень, а тільки вказав, що чинним законодавством не передбачений обов`язок банку звертатись до приватних нотаріусів за зверненням адвоката, а також зазначив, шо не надано дозволу клієнта на розкриття банківської таємниці, а тому, вважає, що в діях АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутні будь-які дії, які б порушували закон, або які б порушували якимось чином права позивача або завдавали шкоди її інтересам. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Марич І.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - адвокат Гриниха Т. Ю. в судовому засіданні в режимі відеоконференції вимоги позову не визнала та просить в задоволенні позову відмовити з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 та приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гунда Анжела Михайлівна в судове засідання не з`явилися з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали цивільної справи, суд уважає, що позов потрібно задовольнити частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2009 року приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І. відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року за № 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038, на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником відділу ДВС Тячівського РУЮ Закарпатської області від 06 липня 2009 року, посвідчила, що ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , належить право власності на майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, АДРЕСА_1 , зареєстроване Тячівським РПТІ в реєстраційну книгу 11, за реєстром № 3186, загаьною площею 223,50 кв.м., яке придбано ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_2 , за 359 600 гривень, що раніше належало ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 10 травня 2005 року, за реєстром № 3186, посвідченого Бондар Е.Ш. нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу, зареєстрованого в Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації за реєстровим номером № 1724, в реєстровій книзі 11, та видала свідоцтво, яке зареєстровано в реєстрі за № 2063.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Тячівським міським бюро технічної інвентаризації 13 липня 2009 року, реєстраційний номер 27766445, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису: 495, в книзі: 5, власником 1/1 частки цього житлового будинку з надвірними спорудами являється ОСОБА_5 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (2063) 10 липня 2009 року, видане приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І., форма власності: приватна.

В інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна містяться відомості про об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер майна: 27766445, тип майна: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 223,50 кв.м., житлова площа: 74, 10 кв.м., дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 13 липня 2009 року, дата внесення запису: 13 липня 2009 року, власник ОСОБА_5 , форма власності: приватна, частка власності: 1/1, підстави виникнення права власності: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (2063) 10 липня 2009 року, видане приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І..

Судом також встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 4900327, зареєстровано: 02 травня 2007 року 10:01:28, за реєстраційним номером № 4900327, реєстратором: приватним нотаріусом Гунда А.М. , 90500, пл. Туряниці, 2, м. Тячів, Тячівський район, Закарпатської області, Україна, підстава обтяження: договір іпотеки, ВСВ № 801389, 801390, 13.05.2005, ОСОБА_6 , об"єкт обтяження: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , заявник: ОСОБА_6 , м. Тячів.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 18 квітня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, позивач змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно іззаконом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставіцієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ятастатті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» підставою припинення іпотеки є, зокрема, реалізація предмета іпотеки відповідно до цьогоЗакону.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною третьоюстатті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено, що право власності на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 223, 5 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 , позивачка набула законним шляхом, на прилюдних торгах в ході його примусової реалізації у виконавчому провадженні.

Проте, обтяження майна, що перебувало в іпотеці, після його продажу на прилюдних торгах, не скасовано в належному порядку.

У зв`язку з реалізацією іпотечного майна всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні, а записи про іпотеку та заборони відчуження щодо майна, яке є власністю позивачки, порушують її права як власниці, а саме: право розпоряджатись належним їй майном на власний розсуд.

Таким чином, вимоги про зняття заборон та обтяжень нерухомого майна, яке було предметом іпотеки, однак, реалізовано з прилюдних торгів, є ефективним способом захисту порушених прав позивачки.

Виходячи із системного аналізу норм Цивільного кодексу, Закону України "Про виконавче провадження", слід дійти висновку, що особа, яка придбала майно на прилюдних торгах, стає його власником, і це майно звільняється від арештів та заборон (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову).

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 906/1063/18.

Право власності на зазначене нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами, набуто позивачкою у спосіб, визначений законом, шляхом придбання його на прилюдних торгах, а тому, вона як власниця майна має право вимагати усунення порушення її прав на вказане майно шляхом зняття з нього заборон та обтяжень, а отже вимога позивача про зняття заборони та обтяження з належного їй на праві власності нерухомого майна: житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 223,50 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про визнання припиненою іпотеки, предметом якої є житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 223, 5 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав іпотекодавцю ОСОБА_2 і яка визначена такою за договором іпотеки ВСВ № 801389, № 801390 від 13 травня 2005 року, укладеного між іпотекодавцем ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в забезпечення виконання його зобов`язань за кредитним договором, то така вимога є зайвою і не підлягає задоволенню з тих підстав, що така іпотека є припиненою в силу закону на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. А посилання позивача на правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14, яким встановлено, що право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором, то такий висновок не може бути застосований до правовідносин у даній справі, позаяк позивач не являється іпотекодавцем чи стороною договору іпотеки, предметом якого є житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 223, 5 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позаяк судом задоволено одну позовну вимогу позивача з двох заявлених, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 18, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зняти заборону та обтяження з належного ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна: житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 223,50 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вжиті 02 травня 2007 року 10:01:28, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 4900327, зареєстровано реєстратором: приватним нотаріусом Гунда А.М. , 90500, пл. Туряниці, 2, м. Тячів, Тячівський район, Закарпатської області, Україна, на підставі договору іпотеки, ВСВ № 801389, 801390, 13.05.2005, ОСОБА_6 , об"єкт обтяження: АДРЕСА_1 .

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, № 1Д, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гунда Анжела Михайлівна, місце розташування: 90500, м. Тячів, вул. Туряниці, 2, Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2023 року.

Головуюча суддя : Сойма М.М.