Ухвала

22 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 589/5280/21

провадження № 61-13303св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Шосткинський завод «Імпульс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2022 року у складі судді

Лєвши С. Л. та постанову Сумського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Собини О. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Шосткинський завод «Імпульс» (далі - ДП «Шосткинський завод «Імпульс») про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтований тим, що наказом директора ДП «Шосткинський завод «Імпульс» від 08 грудня 2021 року № 1675к «Про відсторонення від роботи» він відсторонений від роботи майстра з 09 грудня 2021 року без збереження заробітної плати у зв`язку із ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 на строк до надання сертифіката про вакцинацію або довідки про абсолютні протипоказання до щеплень (форма № 028-1/0), або до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України

з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. У цьому наказі зазначено, що він виданий згідно з статтею 46 КЗпП України, статтею 12

Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня

2000 року № 1645-ІІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня

2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Вважав зазначений наказ незаконним в частині, що стосується його, та таким, що прийнятий з порушенням норм трудового законодавства та його прав.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_1 остаточно просив визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення від роботи, зобов`язати виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня

2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що наказ про відсторонення ОСОБА_1 від роботи виданий відповідачем відповідно до норм чинного законодавства та не порушує право позивача на працю, а тому підстави для його скасування відсутні. Вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

є похідною від основної вимоги, а тому не підлягає задоволенню.

Постановою Сумського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2022 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 ухилився від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим відповідно до положення статті 46 КЗпП України відповідач правомірно відсторонив його від роботи без збереження заробітної плати.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 01 листопада 2022 року, в якій просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження судового рішення є пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Зокрема, заявник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: статті 46 КЗпП України; пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»; статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині відсторонення працівника від роботи

у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Також в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи за його участі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право особи бути присутньою під час розгляду справи може бути реалізовано у разі розгляду такої справи у відкритому судовому засіданні, у всіх інших випадках присутність інших осіб при розгляді справи у порядку письмового провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Сторона позивача за позовом реалізувала свої процесуальні права, які відповідають принципу змагальності на стадії касаційного перегляду справи, шляхом викладення своєї позиції у касаційній скарзі. Клопотання про розгляд справи судом касаційної інстанції за участю позивача не містить обґрунтувань того, які ще важливі для справи пояснення може надати ОСОБА_1 лише особисто в суді, крім тих, які викладені письмово у касаційній скарзі.

Верховний Суд, виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, який не може встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами, оцінивши характер спору та суть правового питання, яке підлягає вирішенню, вважає, що у цій справі відсутні підстави для виклику заявника в судове засідання для надання особистих пояснень на стадії касаційного перегляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення

з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Ураховуючи викладене та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи для надання пояснень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 .

У лютому 2023 року ДП «Шосткинський завод «Імпульс» подало до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому заявник просить відмовити

у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, посилаючись на те, що відповідач діяв у рамках закону та на підставі статті 46 КЗпП України, статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 та порядку передбаченому вказаною постановою.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шосткинський завод «Імпульс» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року призначити до судового розгляду на 08 березня 2023 року колегією у складі п`яти суддів

у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний