ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи 495/8990/21

Апеляційне провадження № 22-ц/813/3008/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2022 року, постановлене під головуванням судді Шевчук Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

25.10.2021 року акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.03.2011 року у розмірі 11 407,92 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

25.03.2011 року ОСОБА_3 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг і підписав відповідну Заяву. При підписанні Анкети-заяви позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання Анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника в Анкеті-заяві.

Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунок що підтверджується випискою по рахунку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9 000 грн., що потверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.09.2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці позичальника, відповідачі у справі мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 02.09.2017 року по 02.03.2018 року, як спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч.3 ст. 1281 ЦК України, 24.11.2020 року Банк направив претензію кредитора до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори і 02.12.2020 року отримав відповідь. Відповідачі, що прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числи і кредитні зобов`язання спадкодавця ОСОБА_3 , а спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкрити спадщини. При цьому, згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 08.06.2021 року до спадкоємців позичальника направлено лист-претензію, згідно якої Банк пред`явив до них свої вимоги, але спадкоємці ніяких дій не вчинили.

Станом на дату смерті позичальника його заборгованість перед Банком за кредитним говором № б/н від 25.03.2011 року всього становила 11 407,92 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11 407,92 грн.

Посилаючись на зазначені обставини Банк просив про задоволення позову.

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 08.12.2021 року обізнані про наявність позовної заяви Банка в суді першої інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про повернення поштового відправлення суду першої інстанції без вручення з відміткою про відсутність осіб за адресою місцезнаходження, а саме, за адресою місця реєстрації відповідачів: АДРЕСА_2 (а.с.82,83,88-90,129,130).

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на позовну заяву Банка.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2022 року Банку відмовлено у позові.

Судове рішення мотивовано наступним: відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не звертались до нотаріальної контори із заявами щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сам по собі факт реєстрації відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за тією ж адресою, за якою був зареєстрований ОСОБА_3 не означає, що відповідачі є спадкоємцями померлого та мають нести юридичну відповідальність за його кредитними зобов`язаннями і матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачі проживали зі спадкоємцем за тією ж адресою, як того вимагають норми ч.3 ст.1268 ЦК України; відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь Банка кредитної заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу

Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника (спадкодавця) і відповідачів. Жодних доказів того, шо відповідачі не мешкали разом із позичальником за адресою своєї реєстрації на момент відкриття спадщини, матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 року по справі № 336/3968/16-ц зазначив: "Висновок апеляційного суду про те, що реєстрація місця проживання відповідачів не є належним доказом на підтвердження факту їх постійного проживання із спадкодавцем та доказом, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА З ґрунтується на припущеннях, оскільки факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що в силу положень статті 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Аналіз норм ст. ст. 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Верховний Суд у постанові від 24.11.2021 року по справі № 615/473/20 зазначив: "Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна".

У постанові від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц Верховний Суд зазначив: Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов 'язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача .

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 29.01.2020 року по справі № 496/4363/15-ц, від 19.02.2020 року по справі № 607/98/17, від 04.03.2020 року по справі №2609/30529/12.

Верховний Суд у постанові від 18.09.2019 року по справі № 336/7643/18 зазначив: «Відповідно до частини третьої станіті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав. У копіях паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА1 зазначена адреса реєстрації: АДРЕСА Така ж сама адреса ОСОБА 2 зазначена і у кредитному договорі від 07 березня 2007року. Вирішуючи спір по суті, суди не з`ясували правовий статус будинку АДРЕСА1, у якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБАД , хто є його власником та чи не увійшов вказаний будинок до спадкового майна. Від з`ясування вказаних обставин залежить правильність вирішення спору по суті та визначення наявності спадкового майна у боржника.

У справі № 306/2000/16-ц від 22.01.2020 року Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вирішуючи спір по суті, суди не з`ясували правовий статус будинку, хто є його власником та чи увійшов цей будинок до спадкового майна, таким чином не встановили усіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення, не перевірили належно доводи банка, формально відмовили у задоволенні його позову, констатувавши факт недоведеності одержання відповідачем в порядку спадкування після смерті боржника спадкового майна через відсутність даних про наявність спадкового майна та спадкоємців, які його прийняли.

Відповідачі до суду не з`являлись, заперечень на позов не надали, не надали доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, що існують інші спадкоємці, а також не надали доказів, що будинок в якому мешкав спадкодавець йому не належить.

Отже, саме на відповідачах лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Банка від 10.05.2022 року на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2022 року (а.с. 196).

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Виходячи з вимог ч.8 ст. 128 ЦПК України, відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2

обізнані про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Банка на заочне рішення суду від 14.04.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про відсутність відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.52-56,82,83,209,209 зворот).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи Банку у стягненні заборгованості за тілом кредиту зі спадкоємців ОСОБА_3 в розмірі 11 407,92 грн. суд першої інстанції виходив з такого : відповідачі не звертались із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ; сам по собі факт реєстрації відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за тією ж адресою, за якою був зареєстрований ОСОБА_3 не означає, що відповідачі є його спадкоємцями та мають нести юридичну відповідальність за його кредитними зобов`язаннями; матеріали справи не містять належних й допустимих доказів того, що відповідачі проживали зі спадкоємцем за тією ж адресою, як того вимагають норми ч.3 ст.1268 ЦК України і тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів кредитної заборгованості за зобов`язаннями ОСОБА_3 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені апеляційним судом

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 25.03.2011 року ОСОБА_3 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг і підписав відповідну Заяву. При підписанні Анкети-заяви позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання Анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника в Анкеті-заяві (а.с.22).

ОСОБА_3 було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 300 грн. Факт користування ОСОБА_3 кредитним рахунком у період з березня 2011 року і до серпня 2017 року підтверджується випискою по рахунку. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_3 отримував кредитні картки (25.03.2011 року з терміном дії до 01/15 і 15.02.2015 року з терміном дії до 02/19). Розмір кредитного ліміту змінювався протягом 2011 року з 300 грн. до 9 000 грн. 26.07.2017 року, що потверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.13-21,50).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.09.2017 року (а.с.51,57).

Станом на день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) його заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 25.03.2011 року становила всього 11 407,92 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11 407,92 грн.

На виконання вимог ч.3 ст. 1281 ЦК України, 24.11.2020 року (протягом шести місяців з того часу, як Банку стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 ), Банк направив претензію кредитора до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, а 08.06.2021 року, шляхом направлення листів-претензій Банк пред`явив вимоги до спадкоємців кредитора (а.с.58-65).

25.10.2921 року Банк звернувся із позовом до відповідачів, спадкоємців ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.03.2011 року у розмірі 11 407,92 грн. (а.с.1-5).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з відповідальністю спадкоємців у кредитних зобов`язаннях, які регулюються нормами ЦК України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. ст.1216 ч.1, 1218 ч.1,1220 ч.1,1261 ч.1, 1268 ч.ч.3,5 УК України).

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ст. ст. 1281 ч.ч.1-3,1282 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачами, що 25.03.2011 року ОСОБА_3 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг і підписав відповідну Заяву. ОСОБА_3 було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 300 грн. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_3 отримував кредитні картки (25.03.2011 року з терміном дії до 01/15 і 15.02.2015 року з терміном дії до 02/19). Розмір кредитного ліміту змінювався протягом 2011 року з 300 грн. і до 9 000 грн. 26.07.2017 року, що потверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Станом на день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) його заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 25.03.2011 року становила всього 11 407,92 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11 407,92 грн.

На виконання вимог ч.3 ст. 1281 ЦК України, 24.11.2020 року (протягом шести місяців з того часу, як Банку стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 ), Банк направив претензію кредитора до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, а 08.06.2021 року, шляхом направлення листів-претензій, Банк пред`явив вимоги до спадкоємців, відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

З Анкети-заяви ОСОБА_3 від 25.03.2011 року вбачається, що дівоче прізвище його матері « ОСОБА_4 » (а.с.22, 22 зворот).

Згідно копії паспорта на прізвище ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 від 25.210.2016 року, а.с.52,53): ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з 20.12.1986 року із ОСОБА_2 , 1959 року народження, зареєстроване місце її проживання з 26.10.2001 року: АДРЕСА_2 .

Згідно копії паспорта на прізвище ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 від 23.10.2011 року, а.с.54-56): ОСОБА_2 перебуває у шлюбі із ОСОБА_5 ,1960 року народження, зареєстроване місце його проживання з 06.07.1988 року: АДРЕСА_2 .

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, а саме, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З матеріалів справи вбачається, що Банк: пред`явив вимогу до спадкоємців ОСОБА_3 у строки, визначені ч.ч.2,3 ст. 1282 ЦК України; відповідачі (мати ОСОБА_6 і батько ОСОБА_2 ) входять до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 ; станом на день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) його заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 25.03.2011 року становила всього 11 407,92 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Отже вимоги Банка про стягнення заборгованості зі спадкоємців ОСОБА_3 , відповідачів у справі є доведеними та обґрунтованими.

Через те, що відповідачі, яким відомо про вимоги Банка, як кредитора у порядку ст. 1282 ЦК України, не погашають борги спадкодавця у добровільному порядку, ухиляються від явки до суду, встановити обсяг спадкового майна та його вартість для визначення меж відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України, станом на час розгляду справи в суд апеляційної інстанції не є можливим.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12 (постанова Верховного Суду від 24.11.2021 року по справі № 615/473/20, провадження № 61-9358св21).

Зважаючи на те, що відповідачі, яким відомо про вимоги Банка, як кредитора у порядку ст. 1282 ЦК України, не погашають борги спадкодавця у добровільному порядку, обсяг спадкового майна та його вартість повинні доводити спадкоємці, які заперечують проти вимог кредитора спадкодавця, відповідачі, спадкоємці ОСОБА_7 ухиляються від явки до суду і не надають доказів про обсяг спадкового майна та його вартість, не надали доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, вимоги Банка підлягають задоволенню судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Доводи Банка у скарзі, що: спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями паспортів позичальника (спадкодавця) і відповідачів; доказів того, шо відповідачі не мешкали разом із позичальником за адресою місця реєстрації на момент відкриття спадщини, матеріали справи не містять; відповідачі до суду не з`являлись, заперечень на позов не надали, як не надали доказів того, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, що існують інші спадкоємці, а також не надали доказів, що будинок в якому мешкав спадкодавець йому не належить, - прийняті до уваги і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового рішення.

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд порушив і неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, ст. ст. 1281,1282, ст. 12, 81 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу представника Банку і скасовує рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 270 грн. і в суді апеляційної інстанцій у розмірі 3 405 грн., які документально підтверджені (а.с.72,191).

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2022 року скасувати.

Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 ) і ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 ) в рівних частинах на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту станом на день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за кредитним договором № б/н від 25.03.2011 року у розмірі 11 407,92 гривень, з кожного по 5 703,96 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 ) і ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 ) в рівних частинах на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () в рівних частинах судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 270 гривень, з кожного по 1 135 гривень і в суді апеляційної інстанцій у розмірі 3 405 гривень, з кожного по 1 702,50 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: