Справа №443/1543/22
Провадження №2/443/134/23
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Бережниця в особі Жидачівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, площею 2,13 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ 12599 від 31.05.1997 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача по батьковій лінії ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради площею 2,13 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №12599 від 31.05.1997 року. Згідно довідки Жидачівської міської ради №667 від 15.11.2022 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в с. Бережниця Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті в даному будинку був зареєстрований та проживав онук ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_2 посвідчено заповіт за № 107 від 11.11.2004 року в користь онука ОСОБА_1 . Зазначає, що крім позивача, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині - не було. Чоловік покійної ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її син і відповідно батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки позивач постійно проживав із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України він вважається таким, що прийняв спадщину, однак юридично спадкові права не оформляв

06.12.2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном.

За таких обставин позивач змушений звертатися до суду з вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача адвоката Яременка І.О. надійшла заява, згідно якого просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, а також не заперечують стосовно ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача Жидачівської міської ради Львівської області у підготовче судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність інформації, яка б була підставою для заперечення позовних вимог, тобто фактично визнав позов, а також просить проводити розгляд справи без його участі.

Оскільки відповідач фактично визнав позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до довідки Бережницької сільської ради №372 від 14.03.2019 року про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 26.06.2019 року (а.с.5).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Бережниця померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим повторно Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 27.08.2019 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради площею 2,13 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №12599 від 31.05.1997 року (а.с.14).

За життя ОСОБА_2 , 11.11.2004 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем Бережницької сільської ради Жидачівського району Льівської області та зареєстрований в реєстрі за № 107, згідно якого остання заповіла усе своє майно онуку ОСОБА_1 (а.с.11), що також підтверджується витягом про реєстрацію заповіту в спадковому реєстрі №33860251 від 24.04.2013 (а.с.12).

Згідно довідки Жидачівської міської ради №667 від 15.11.2022 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в с. Бережниця Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті в даному будинку був зареєстрований та проживав онук ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_2 посвідчено заповіт за № 107 від 11.11.2004 року в користь онука ОСОБА_1 (а.с.10).

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Судом також встановлено, що єдиним спадкоємцем, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав право на обов`язкову частку на спадщину був її син ОСОБА_4 , оскільки чоловік останньої ОСОБА_3 помер значно швидше, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №4 від 06.12.2022 (а.с.7).

Однак, ОСОБА_4 обов`язкову частку у спадщині після смерті матері, у жодний спосіб передбачений законом спосіб не прийняв, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №70819446 від 06.12.2022 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №1 від 25.01.2019 року (а.с.8).

Натомість позивач постійно проживав із бабусею на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв, проте юридично не оформив.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №93/02-31 від 06.12.2022 року (а.с.16), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке він має намір успадкувати.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай на ім`я ОСОБА_2 втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №12599 від 31.05.1997 року, реєстраційний номер 235, площа земельної ділянки 2,13 умовних кадастрових гектарів, підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 р. №142, є довідка Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 29.08.2019 року (а.с.14).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Бережницької сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, площею 2,13 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ 12599 від 31.05.1997 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка