У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., за участю секретаря судового засідання Тимко М.В., розглянувши заяву адвоката Майстренко Наталії Миколаївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення спільної межі земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

20.12.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення спільної межі земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії.

02.01.2023 року від представника позивача адвоката Майстренко Н.М. до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд: 1) заборонити ОСОБА_2 та будь яким іншим особам змінювати на земельних ділянках з кадастровим номером :31:001:0126 та :31:001:0127 за адресою відповідно: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , вхідну групу, а саме: ворота та хвіртку для в`їзду/входу на вказані земельні ділянки; та існуючі тверді межі. 2) заборонити ОСОБА_2 та будь яким іншим особам здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці з :31:001:0126 в її межах, що містяться в Державному земельному кадастрі.

Обґрунтовуючи вимоги заяви зазначає, що підставами позову є порушення правил добросусідства, неодноразове видалення відповідачем межових знаків, встановлених на межі їх земельних ділянок.

Разом з цим, коли Позивач намагається в суді відстояти право на закріплення меж між суміжними ділянками шляхом встановлення паркану на спільній межі згідно з даними Державного земельного кадастру, Відповідач, усвідомлюючи наявність межового спору, що розглядається судом, починає самовільно, без погодження з Позивачем, як суміжним землевласником, здійснювати будівельні роботи із самостійного встановлення межі (паркану) на свій розсуд, що не відповідає відомостям Державного земельного кадастру (надалі - ДЗК). Про таке встановлення Відповідач Позивача не попереджав, жодних повідомлень про такі дії, пропозиції для присутності, вирішення розбіжностей по межі тощо Відповідачем не вживалися.

Зазначає, що спір щодо меж земельної ділянки наразі розглядається у судовому порядку а Відповідачем були завезені будівельні матеріали та сторонні особи, очевидно робочі-підрядники, почали улаштовувати ями та траншеї під фундамент, зокрема на земельній ділянці, яка, як ОСОБА_1 бачить з камер відеоспостереження, належить Позивачу.

Як стверджує заявник, такі дії створюють перешкоди для вирішення спору в правовому полі та значно ускладнять виконання рішення суду у цій справі в майбутньому, оскільки вимагатимуть додаткових значних витрат Позивача для його виконання і відновлення права ОСОБА_1 на користування належною йому земельною ділянкою у її межах згідно з даними ДЗК.

Так, будівництво Відповідачем паркану на бетонній основі на межі двох суміжних земельних ділянок Позивача та Відповідача, координати якої не відповідають даним ДЗК, позбавляє Позивача можливості відновлення його порушеного права на користування земельною ділянкою та перешкоджає ефективному його захисту.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши та оцінивши додані до неї документи, зважаючи на доводи та обґрунтування заяви про забезпечення позову та на зміст позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

В силу положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України судом розглянуто дану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи про що клопоче також і представник позвача ОСОБА_3 ..

В зв`язку з тим, що розгляд даної заяви здійснюється за відсутності учасників фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного пристрою не здійснюється, що відповідає вимогам ст. 247 ЦПК України.

Подана заява предсавника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивачів проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, однією із причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачами на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивачів, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такій захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При обрані заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Разом з тим, матеріали поданої заяви представника позивача ОСОБА_3 не містять належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження тих обставин, що роботи проводяться відповідачем по справі на належній позивачу земельній ділянці, зокрема з долучених фотоматеріалів від 18.01.2023р. не можливо встановити, що будівельні роботи проводяться саме на вказаних суміжних земельних ділянках за адресою АДРЕСА_2 , згідно вказаних координат.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів особи у справі ОСОБА_1 в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову , особа має довести належність їй таких прав та , що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Однак, представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не обґрунтовано належним чином та не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження того , в чому полягає реальна загроза, що може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зважаючи на вище викладене, обґрунтування заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення, а тому , у забезпеченні позову слід відмовити.

Разом з цим, суд зауважує, що особа не позбавлена можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260,353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Майстренко Наталії Миколаївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення спільної межі земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 19.01.2022р. 0 17 год 00хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул