Справа № 2-1051/2010
Провадження № 6/161/185/23
У Х В А Л А

21 серпня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Гичці М.В.,

представника заявника Левчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,-

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа №2-1051/2010 від 01.04.2010, вказуючи, що Луцький міськрайонний суд Волинської області рішенням від 01.04.2020 року по справі №2-1051/2010, яке набрало законної сили 01.07.2010, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості по кредитному договору №223632-cred від 22.04.2008 року.

25.09.2019 державним виконавцем Другого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області виконавчий документ повернуто стягувачу. Станом на 29.05.2023 заборгованість не погашена, виконавчий документ банком не отримано після направленнями органами ДВС, а строк пред`явлення виконавчого листа сплив.

Представник заявника Левчук О.О. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити.

Боржник в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, вважає необхідним в її задоволенні відмовити, з наступних підстав.

Суд встановив, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2020 року по справі №2-1051/2010, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості по кредитному договору №223632-cred від 22.04.2008 року (а.с.31-33).

15.04.2011 Луцьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист у справі №21051/2010, щодо примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2010 року щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.3-4).

25.09.2019 заступником начальника Другого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 6-7).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Аналогічне положення містить ч .6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Суди, при розгляді заяв про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання мають детально досліджувати всі обставини, які вплинули на пропуск строків пред`явлення виконавчих документів до виконання і розглядати їх в сукупності шляхом встановлення відповідного причинно-наслідкового зв`язку.

З`ясування вказаних обставин відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 20.01.2016 р. в справі № 6-711цс15.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Відповідно до ст.ст.76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, з поданої заяви АТ КБ «ПриватБанк» та матеріалів цивільної справи не вбачається підстав для її задоволення.

Так, суд звертає увагу, що виконавчий лист було повернуто ПАТ КБ «Приват Банк» у 2019 року, при цьому Банк, який є юридичною особою має можливість забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

У серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників.

Отже, з цього моменту в стягувача(ів) розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами, та, відповідно, захисту своїх прав й інтересів у встановленому законом порядку.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Крім того, заявником не надано до заяви належних та допустимих доказів втрати оригіналу виконавчого листа, надано лише лист з Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.06.2019 про надсилання стягувану копію постанови про повернення виконавчого документа від 25.06.20219 ВП№50796791(а.с.5).

Також, суд наголошує на тому, що стягувач сумлінно не користувався усіма наданими правами та не вживав заходів, щоб дізнатись про стан виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що наведені представником заявника у заяві причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, не надано суду доказів втрати виконавчого листа, в тому числі, при його пересилці чи інших обставинах, а отже не можуть бути підставою для поновлення вказаного строку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

При вирішенні даного питання суд зауважує на те, що безпідставне поновлення судом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в даному випадку є порушенням права на справедливий суд та принцип юридичної визначеності, оскільки Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним, і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18) при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Згідно правового висновку у Постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) від 10.10.2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18) аналізуючи п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 21.08.2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 у справі 2-836/11 вказала, що коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76, 77,78,79,81,127, 258-260,433 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 24.08.2023 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк