Провадження № 2/537/84/2023
Справа № 537/1754/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Фадєєвої С.О. з участі секретаря судових засідань Супруненко О.О., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6000 грн. щомісячно до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

На обґрунтування позову зазначила, що з 29.08.2003 вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.11.2013. В шлюбі мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається у Кременчуцькому національному університеті ім. М. Остроградського на контрактній основі. Вартість навчання за умовами договору становить 11000 грн. на рік. Вказала, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, вона не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки на даний час вона безробітня, доходу не має. Зазначила, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації вона вимушена була відправити сина за кордон, з 14.03.2022 по теперішній час син проживає тимчасово у м. Гданськ Республіка Польща. Плата за оренду квартири складає 800 злотих на місяць, що становить станом на 25.07.2022 за курсом НБУ 6317 грн. 87 коп. Вказала, що син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, в добровільному порядку відповідач сину не надає матеріальної допомоги. Зазначила, що відповідач є працездатним, працює, отримує заробітну плату, причому у більшому розмірі, ніж офіційна, інших дітей він не має, аліментів нікому не сплачує, а отже, на її думку, ОСОБА_2 може надати грошову допомогу на утримання сина. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де ОСОБА_2 вказав, що заявляючи вимогу про стягнення з нього аліментів у розмірі 6000 грн. щомісячно позивач керувалась почуттям особистої неповаги до нього. Шлюб між ним та позивачкою було зареєстровано 29.08.2003, а розірвано13.11.2013 з ініціативи позивачки. Протягом 10 років він вибудовував відносини в родині виключно на основі любові та взаємоповаги, весь вільний від роботи час приділяв облаштуванню комфортних умов для життя сина та дружини. В процесі розлучення він навіть не скористався своїми правами, гарантованими ст.ст. 62,63,68,69,70,71 Сімейного Кодексу України, оскільки на той момент вважав, що такий чоловічий крок буде врахованим в подальшому. Але позивач, не зважаючи на це, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання на той час неповнолітнього сина.Вказав, що до повноліття сина він своєчасно сплачував аліменти, крім того намагався перераховувати синові на банківську карту гроші. Лише через чотири місяці після розірвання шлюбу позивачка зареєструвала новий шлюб з ОСОБА_4 , а через сім місяців після одруження народила дочку. Такий розвиток подій вплинув на його рішення шукати можливість подальшого свого особистого життя за межами м. Кременчука. Наразі він проживає у м. Києві, у квітні 2016 року влаштувався менеджером у ТОВ «ВК Благобуд». Вказав, що він постійно намагався підтримувати зв`язок з сином, під час короткотермінових візитів до м. Кременчука шукав можливість зустрітись. Вважає, що позивач могла спробувати віднайти альтернативний варіант проживання для сина, аніж окрема квартира. 23.12.2021 йому була проведена операція із заміни правого колінного суглоба, після операції він досі відновлюється. Згоден допомагати матеріально синові у зв`язку з навчанням у розмірі 1500 грн. щомісячно. Вказав, що син навчається на заочній формі навчання, тобто немає необхідності кожного дня відвідувати лекції, окрім того, син добре фізично розвинутий, є працездатним і при певному бажанні, навіть не володіючи досконало польською мовою, міг би знайти хоч невеликий, але підробіток, зменшуючи фінансове навантаження на батьків. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачці у задоволені позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 6000 грн.; прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1500 грн. Також просив суд не стягувати з нього судовий збір, оскільки він намагався добровільно сплачувати аліменти, але позивач звернулася до суду, що спричиняє йому певні збитки, в разі прийняття рішення про стягнення з нього судового збору, розподілити судові витрати між ним та позивачем.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що синові наразі виповнилося 18 років, він навчається платно заочно у Кременчуцькому національному університеті ім. М. Остроградського. За навчання сплачує вона, її мати і її чоловік, які взагалі не зобов`язанні надавати ОСОБА_3 матеріальну допомогу. У зв`язку з війною син вимушений був виїхати до Польщі, де винаймає житло. Зазначила, що, оскільки коштів на оплату житла та їжі йому часто не вистачає, син змушений інколи працювати вантажником. У зв`язку з тим, що він готується до навчання, він не може офіційно та повноцінно працювати. Всі витрати вона покриває сама, відповідач жодним чином не допомагає синові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що змінив думку щодо спроможності щомісячно сплачувати на утримання сина 1500 грн. Суду пояснив, що він по мірі можливостей допомагав синові, не ухилявся від своїх батьківських обов`язків, намагався надавати допомогу, придбавав деякі речі, допомагав морально, син декілька разів приїздив до нього в м. Київ. Вказав на те, що позивачка свідомо представляє його в негативному сенсі. Наразі він не має можливості сплачувати аліменти синові, оскільки переніс важку операцію, йому необхідно проходити реабілітацію, відновлюватися. Попереду його чекає ще дві операції. Зазначив, що він працює у ТОВ «Виробнича компанія «Благобут», але наразі підприємство простоює, він перебуває у відпустці без збереження заробітної плати і має лише нестабільні тимчасові підробітки. Вважає, що сина повинна утримувати тільки позивачка. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачці в задоволені позову.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводи ти у його відсутність, в заяві вказав, що позов підтримує.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що з 29.08.2003 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.11.2013. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Наданою позивачкою довідкою підтверджено, що ОСОБА_3 є студентом 1 курсу факультету економіки і управління заочного відділення Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського, навчається за контрактом, стипендії не отримує, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Отже, повнолітній син сторін, ОСОБА_3 , не досяг віку у 23 роки, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги від батьків.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що повнолітній син сторін навчається заочно і дистанційно. Судом встановлено, що 27.07.2021 ОСОБА_3 в особі матері ОСОБА_1 було укладено договір 3221-ЕУ-525 з Кременчуцьким національним університетом імені Михайла Остроградського про надання освітніх послуг. За умовами договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на дату укладення договору становить 44000 грн., з розрахунку 11000 грн. за кожний рік окремо. Вартість навчання береться судом до уваги при визначенні розміру аліментів.

Сторони не заперечували, що стан здоров`я сина, ОСОБА_3 , є задовільним. За твердженням позивачки ОСОБА_3 має непостійні підробітки, на час сесій та підготовки до сесій не має змоги працювати, тому не має доходу, не може забезпечувати свої потреби у харчуванні, побутових речах.

Сторони визнають, що ОСОБА_3 на даний час перебуває у Республіці Польща, суду надано договір оренди житла в м. Гданськ, проте суд не бере до уваги при визначенні розміру аліментів вартість проживання ОСОБА_3 , оскільки його перебування у Республіці Польща не пов`язане з навчанням.

Суд вважає, що у відповідача наявна можливість надавати матеріальну допомогу синові у зв`язку з навчанням. Так, відповідач визнає, що він на даний час є працездатним та працює на ТОВ «ВК Благобуд». Згідно копії звіту про здійснення відрахувань та виплат ТОВ «ВК «Благобуд» ОСОБА_2 у січні, лютому та травні 2022 року нарахована заробітна плата у розмірі 6700 грн. за кожен місяць (сума утриманих аліментів на неповнолітнього сина складала 1309 грн. щомісячно). Суду не надано інших довідок про доходи ОСОБА_2 , не підтверджено письмовими доказами і твердження відповідача про те, що з грудня 2022 він не отримував заробітної плати взагалі. При цьому станом на час подання відзиву відповідач визнавав, що в змозі сплачувати аліменти у зв`язку з навчанням сина, проте в ході судового розгляду змінив свою позицію.

Твердження позивачки про отримання ОСОБА_2 суттєвого неофіційного доходу не підтверджені жодними доказами. Суду не надано доказів про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідачем надано копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7307, з якої вбачається, що 23.12.2021 ОСОБА_2 був прооперований. Товарними чеками та рахунком-фактурою від 22.12.2021 підтверджується здійснення ним витрат на лікування. Проте, всі витрати були здійснені ОСОБА_2 у грудні позаминулого року, будь-яких доказів того, що він і на даний час несе матеріальні витрати на лікування, суду не надано.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина до закінчення його навчання.

Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 26.07.2022, тому з даної дати і підлягають стягненню аліменти з відповідача на утримання сина у зв`язку з його навчанням до 30.06.2025.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється у разі припинення навчання.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 430 ЦПК України, ст.ст.191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з навчанням у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 26.07.2022 до 30.06.2025, тобто до закінчення повнолітнім сином навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

В іншій частині позову слід відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення складено 28.02.2023