Справа № 346/5139/22
Провадження № 2-о/346/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Яремин М.П.

присяжних: Бойчука В.М., Белі Г.Я.

з участю: секретаря Тимошишин І.Л.

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

заявниця зазначає, що 25.11.2000 року її батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покинув своє місце проживання в АДРЕСА_1 . З того часу він жодного разу не телефонував заявниці, не написав листи, не повідомляв іншим способом про місце свого перебування. Вона неодноразово зверталась у правоохоронні органи для встановлення місця перебування її батька, підставі чого було відкрито кримінальне провадження, однак, згідно з проведеними заходами місце перебування її батька встановити виявилось неможливим, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини. Тому заявниця просить оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , померлим.

Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та зазначила, що в 2000 році батько поїхав в Сумську область (за місцем свого народження), оскільки посварився з її матір`ю, якою було придбано йому квиток на проїзд. Вона та її мати неодноразово зверталися в поліцію з приводу визнання батька безвісно відсутнім, якою надавалися відповідні запити, однак, батько ніде не з`явився. З того часу він не підтримував будь-якого контакту зі своїми дітьми, яких є п`ятеро. Метою для оголошення його померлим вказує те, що він значиться прописаним в будинку її матері, що позбавляє можливості оформити їй відповідну субсидію, а згодом можливо і спадщину. Частки в житловому будинку у нього не має. Із відповідною заявою про зняття його з реєстрації місця проживання вони не зверталися, однак, заявниця вважає за необхідне поставити «крапку» у цій справі та отримати відповідне свідоцтво про смерть батька. Раніше не було можливості розшукувати батька, оскільки вважала, що це не її справа, а в даний час це необхідно її матері, у зв`язку з чим вона вирішила їй допомогти. Всі наявні у неї докази, що підтверджують вказані обставини, долучені до розглядуваної заяви.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. 28.12.2022 року начальник Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 подала до суду письмове клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності представника, у вирішенні заяви покладається на погляд суду (а.с. 24).

Суд, заслухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.12.1983 року, її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.6).

16.11.2002 року ОСОБА_4 одружилась з ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про одруження, виданого 16.11.2002 року, актовий запис № 17. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.7).

Відповідно до довідки № 317, виданої ОСОБА_5 Підгайчиківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 26.07.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 25.11.2000 року виїхав з дому і не повернувся; місце його перебування невідоме (а.с. 8 ).

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13.05.2021 року на підставі заяви ОСОБА_1 внесені відомості за № 0000167, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Так, 13.05.2021 року до чергової частини Коломийського РВП в Івано-Франківській області поступив рапорт о/у СКП Коломийського РВП О.Диблюка про те, що ним здійснювалась перевірка по заяві ЄО №4489 від 13.04.2021 та ЄО №4560 від 14.04.2021 року по факту звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що у 2000 році ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишив своє місце проживання і його місцезнаходження невідоме. Під час проведення перевірки по даних матеріалах встановити місцезнаходження ОСОБА_2 не представилось можливим (а.с. 9).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з ч. 1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Вказаний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19) та від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц (провадження № 61-6659св21).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд дійшов висновку, що заявницею не надано належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_2 , оскільки у розглядуваній заяві та у поясненнях заявниця лише констатувала факт відсутності з батьком будь-якого зв`язку, відсутність відомостей про місце його перебування, але жодним чином не доводила можливі припущення про його смерть. Відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання, реєстрації, саме по собі не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою.

Сам по собі факт не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації протягом тривалого часу та фактична відсутність у заявниці відомостей його про місце перебування, не можуть бути достатньою підставою для оголошення його померлим. Суд також звертає увагу на те, що заявниця не довела мету, для якої вона просить визнати свого батька померлим, адже згідно з її поясненнями частки в житловому будинку він не має, а лише числиться в ньому зареєстрованим, проте з відповідною заявою про зняття його з місця реєстрації до відповідних органів заявниця не зверталася.

Отже, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.46 ЦК України, ст.ст. 76, 81, 89, 263- 265, 268, 273, 293-294, 305-308, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , померлим, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (м. Івано-Франківськ), адреса: м. Коломия, вул. А. Міцкевича,2, Івано-Франківської області, 78200, .

Повний текст рішення складено 25 січня 2023року.

Суддя Яремин М. П.

Присяжні: Бойчук В.М.

Беля Г.Я.