ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/162/23 Справа № 187/1029/17 Категорія 47 Суддя у 1-й інстанції - Караул О.А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Гаржі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюпублічного акціонерного товариства «Дніпровець»

на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дніпровець», Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: відділ у Петриківському районі міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської районної державної адміністрації, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що їй на праві власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належать земельні ділянки, загальною площею 4.1305 га, з них ріллі 3.0675 га, кормові угіддя 1.063 га, які розташовані на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серія ДП, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66, який був виданий на підставі Рішення Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 25 березня 1999 року № 14-3/ХХІІІ "Про затвердження схеми розподілу земель та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю членам КСРП "Придніпровець", згідно якого було затверджено схему розподілу земель колективної власності КСРП "Придніпровець" по Курилівській селищній раді площею 969.9 га.

Зазначає, що Додатком № 1 до вказаного вище рішення було визначено перелік громадян - членів КСРП "Придніпровець", яким виділялись у власність земельні ділянки на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, де за № 67 зазначено саме ОСОБА_1 .

Вказує, що з листа заступника начальника відділу Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області від 29 квітня 2014 року за № 822, їй стало відомо, що право приватної власності на її земельні ділянки, що розташовані на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, одночасно належать й сільськогосподарському риболовецькому ЗАТ «Дніпровець».

Право приватної власності СР ЗАТ «Дніпровець» посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 870622 та ЯМ № 841430 від 29 грудня 2012 року.

Зазначає, що підставою для виготовлення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 870622 від 29 грудня 2012 року, стало розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації від 19 вересня 2012 року № 833-р-12; постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/11198/12, про що йдеться в листі з відділу Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року № 32-417-23.1120-2473/2-15.

Звертає увагу, що на даний час усі без винятку документи, які стали підставою для виготовлення Державного акта серії ЯМ № 870622 на право власності на земельну ділянку скасовані, що є на її думку є підставою для визнання недійсним та скасування й самого Державного акта.

Вважає, що наявність двох державних актів на право власності на одну і ту ж земельну ділянку порушує її конституційне право щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Враховуючи зазначене просить суд визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 88.1423 га серії ЯМ № 870622, кадастровий № :01:002:0098, виданий СР ЗАТ "Дніпровець" на підставі Розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 19 вересня 2012 року № 833-р-12, постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/11198/12 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00087.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 870622 від 29 грудня 2012 року, виданого СР ЗАТ "Дніпровець" на підставі Розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 19 вересня 2012 року № 833-р-12, постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/11198/12, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 00087, згідно якого СР ЗАТ "Дніпровець" є власником земельної ділянки площею 88.1423 га у межах згідно з планом, що розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № земельної ділянки :01:002:0098.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 870622 від 29 грудня 2012 року, оскільки на час розгляду даної справи скасовані усі документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі зазначеного акту.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Дніпровець» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що під час ухвалення оскаржуваного рішення судом не встановлювались як обставини набуття ПАТ «Дніпровець» права власності на земельні ділянки, так і фактичні обставини, що вже були встановлені господарськими судами у справах за участю тих самих осіб, зокрема ПАТ «Дніпровець» і ОСОБА_1 ПАТ «Дніпровець» наполягає на тому, що оскаржуваним судовим рішенням не досліджувались обставини приналежності земельної ділянки площею 4.1305 гa, яку ОСОБА_1 вважаласвоєю, до складу земельної ділянки, кадастровий номер №:01:002:0098 площею 88.1423 га, що належить Товариству на підставі оскаржуваного державного акгу. Зазначає, що серед акціонерів ПАТ «Дніпровець», які на стадії створення Товариства внесли до його статутного капіталу власні земельні ділянки (паї), обліковуєгься більше 400 осіб. Кожній особі до створення Товариства належали паї середньою площею 3-6 га. B результаті формування статугного капіталу Товариства, ПАТ «Дніпровець» зареєструвало право власності на 106 земельних ділянок загальною площею 2105,7305 га. Безумовно, земельна ділянка 4.1305 га, що раніше належала позивачу, територіально увійшла до складу однієї зі 106 зареєстрованих за ПАТ «Дніпровець» земельних ділянок, проте Петриківський районний суд Дніпропетровської області жодним чином не встановив та не переконався у тому, що земельна ділянка 4.1305 га увійшла та знаходиться у складі земельної ділянки ПАТ «Дніпровець», державний акт про право власності на яку є предметом розгляду цієї справи. Неможливість дослідження вказаних обставин судом під час постановлення оскаржуваного рішення обгрунтовується виключно тим, що за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували територіальну відповідність вказаних земельних ділянок одна одній, така відповідність підлягає встановленню виключно шляхом отримання експертних висновків від спеціалістів відповідної галузі. Проте, під час розгляду справи будь-які експертні дослідження не проводились, а судове рішення постановлено на підставі припущень. Вважає, що під час звернення до суду із позовною заявою сплинув строк позовної давності, оскільки позивачу ще у 2012 році були відомі обставини ймовірного порушення його прав та інтересів, на відновлення яких було покликано постановлення оскаржуваного рішення. Так, право власності на всі 106 земельних ділянок ПАТ «Дніпровець», сформованих з дрібних земельних ділянок (паїв), внесених акціонерами Товариства до складу статутного капіталу, було зареєстроване у 2012 році. Станом на 2012 рік Товариство здійснювало нормальну господарську діяльність, а обов`язком кожного з акціонерів було приймати участь в управлінні такою господарською діяльністю. Оскільки право власності зокрема на корпоративні права (акції), як і право власності на інші речі, зобов`язує, то за умови належного виконання своіх обов`язків акціонера, позивач не могла не знати, що Товариством сформовано 106 земельних ділянок та зареєстровано право власності на них. Більше того, позивач був учасником судових справ господарського суду у сфері корпоративних відносин, а саме - y справах №K39/140-10 та №904/8877/13, а тому був належним чином повідомлений та мав бути вчасно обізнаний про ймовірне порушення своїх прав. Вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права. Вважає, що заявлені позивачем вимоги не підлягали задоволенню судом першої інстанції, оскільки були умисно сформульовані таким чином, щоб приховати реальну мету їх розгляду, а також правову природу спору, яка за всіма ознаками свідчить про наявність корпоративних відносин між позивачем та ПАТ «Дніпровець». Зазначає, що позивач наприкінці 1999 року набув статусу акціонера ПАТ «Дніпровець», отримавши акції товариства в обмін на здійснення внеску до статутного капіталу Товариства, який здійснено шляхом передачі Товариству належної на той час позивачу земельної ділянки загальною площею 4.1305 га. Вважає, що реальною метою звернення позивача до суду у цій справі стало повернення втраченого позивачем у зв`язку із формуванням статутного капіталу Товариства права власності на земельну ділянку загальною площею 4.1305 га. Отже, повернення (відновлення) акціонером права на майно в натурі внесене до статутного капіталу, за своєю правовою природою може свідчити про наявність спору щодо виходу фізичної особи зі складу акціонерів Товариства та повернення їй майна, яке відповідає внеску такого акціонера до статутного капіталу Товариства. Проте, вказаний спір є корпоративним спором, таким, що стосується корпоративних прав позивача та пов`язаний із виходом зі складу акціонерів Товариства, а тому є господарським, належить до юрисдикції господарських судів та має розглядатись в порядку чинного Господарського процесуального кодексу України.

Позивач подала відзив, у якому просила залишити апеляційну скаргу ПАТ «Дніпровець» без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Рішення Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області № 14-3/ХХІІІ від 25 березня 1999 року «Про затвердження схеми розподілу земель та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю членам КСРП «Придніпровець», було затверджено схему розподілу земель колективної власності КСРП «Придніпровець» по Курилівській селищній раді загальною площею 969.9 га.

Додатком до вказаного вище рішення є список громадян, яким вирішено надати у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель КСРП «Придніпровець», де за № ділянки 67 вказано ОСОБА_1 , із зазначенням належної їй земельної ділянки загальною 4.1305 гектарів.

Право власності позивача на земельну ділянку підтверджено державним актом на право приватної власності на землю, серії ДП, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66, виданим на підставі Рішення Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 25 березня 1999 року № 14-3/ХХІІІ, згідно якого ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4.1305 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Курилівської селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Разом з тим на підставі розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 19 вересня 2012 року № 833-р-12 та постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/11198/12, виготовлено та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 870622, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00087, згідно якого СР ЗАТ «Дніпровець» є власником земельної ділянки площею 88.1423 га у межах згідно з планом, кадастровий номер ділянки :01:002:0098, яка розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно листа з відділу Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровській області № 32-417/23.1120-2473/2-15 від 28 серпня 2015 року, належна позивачу земельна ділянка одночасно обліковуються як за ним, так і за ПАТ «Дніпровець» на праві власності, на підставі державних актів на право власності на землю.

Як вбачається із матеріалів справи, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року у справі № 2а/0470/4316/12, яка стала підставою для прийняття постанови від 04 жовтня 2012 року у справі 2а/0470/11198/12, скасовано постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дніпровець» про визнання незаконними дій Петриківської районної державної адміністрації відносно відмови товариству у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на територіях Єлизаветівської сільської, Курилівської, Миколаївської селищних рад Петриківського району Дніпропетровської області та зобов`язання винести рішення у формі розпорядження щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки позивача для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2014 року у справі № К/800/36817/14, касаційну скаргу ПАТ «Дніпровець» залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року у справі № 2а/0470/4316/12 залишено без змін.

З копій судових рішень вбачається, що постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі № 804/12930/14, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року у справі № 2а/0470/14427/12, Розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 19 вересня 2012 року № 833-р-12 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки СР ЗАТ «Дніпровець», визнано протиправними та скасовані.

Також, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі № 8014/17313/14, визнано протиправним та скасовано Розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 20 вересня 2011 року № 535-р-11 «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земельних ділянок СР ЗАТ «Дніпровець», прийняття якого передувало прийняттю розпорядження Петриківською райдержадміністрацією від 19 вересня 2012 року № 833-р-12.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року у справі № 23н-14/2а/0470/11198/12 за поданням заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі відділу Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду за позовом СР ЗАТ «Дніпровець» до відділу Держкомзему у Петриківському районі Дніпропетровської області , третя особа Дніпропетровська регіональна філія Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/11198/12 скасовано.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 126 ЗК України, в редакції яка була чинною на момент реєстрації оспорюваних актів, встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Згідно частин 2 та 3 статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Положеннями частини 1 статті 155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина 3 статті 61 ЦПК України).

Встановивши наявність порушеного права позивача та звернення останнього у встановлений законом спосіб, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 870622 від 29 грудня 2012 року, оскільки на час розгляду даної справи скасовані усі документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі зазначеного акту.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування судом строків позовної давності та розгляду справи за правилами Господарського процесуального кодексу України колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є акціонером ПАТ «Дніпровець», отримала акції товариства, приймала участь в управлінні господарською діяльністю товариства та відповідно знала про те, що товариством сформовано 106 земельних ділянок та зареєстровано право власності на них.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи фактично зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровець» залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова