Справа № 143/310/22
УХВАЛА
02.02.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Ланецького» про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування рішення державного реєстратора, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Ланецького» про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування рішення державного реєстратора.
30.09.2022 року представником відповідача адвокатом Строженком С.С. через канцелярію суду подано клопотання про призначення судово почеркознавчої експертизи.
Клопотання обґрунтоване тим, що як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 16.09.2022 року станом на 01.03.2020 року керівником ФГ «Ланецького» зазначено ОСОБА_2 .
Таким чином, на час підписання Додаткової угоди від 01.03.2020 року до договору оренди землі від 03.02.2010 року ОСОБА_3 не був головою фермерського господарства.
Також представник відповідача покликається на те, що підпис ОСОБА_3 , який діяв від імені ФГ «Ланецького», на Додатковій угоді від 01.03.2020 року до договору оренди землі від 03.02.2010 року виконано не ним, а іншою особою. Крім того, викликає сумнів у тому, що підпис ОСОБА_1 у цій Додатковій угоді виконаний нею, а не іншою особою.
Відсутність справжніх підписів на Додатковій угоді, на думку представника відповідача, призведе до встановлення недійсності волевиявлення сторін при підписанні та укладанні цього правочину, наслідком чого стане встановлення факту недійсності вказаної Додаткової угоди, а відповідно відсутності підстав для усунення перешкод позивачці у здійсненні права власності земельною ділянкою.
Наголошує на тому, що для з`ясування означених обставин необхідні спеціальні знання, а тому наявні підстави для призначення судово почеркознавчої експертизи.
Водночас, зазначив, що клопотання про призначення судово почеркознавчої експертизи не було заявлено під час підготовчого провадження, оскільки вищезазначені відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, були ним отримані лише 16.09.2022 року.
Посилаючись на наведене та положення ст.ст.43, 76, 103, 104, 222 ЦПК України, просить призначити у даній справі судово почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (а.с.59, 60).
Крім того, 13.12.2022 року головою ФГ «Ланецького» Скрипником С.В. через канцелярію суду подано клопотання про передачу справи до господарського суду.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10.11.2022 року у справі №902/560/20 відкрито провадження у справі про банкрутство ФГ «Ланецького».
Вважає, що оскільки стосовно відповідача розглядається справа про банкрутство, то дана справа повинна розглядатися у межах справи про банкрутство ФГ «Ланецького».
При цьому в обґрунтування такої правової позиції посилається на положення частин 1, 3 ст.3, п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, частин 2, 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Ураховуючи викладене, представник відповідача просить передати дану справу до Господарського суду Вінницької області для розгляду в межах справи №902/560/20 про банкрутство ФГ «Ланецького» (а.с.113-115).
Представник позивача адвокат Щавінський К.С., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, натомість засобами електронного зв`язку направив на адресу суду заяву від 17.08.2022 року, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, розгляд справи просить проводити у його відсутність. Заява аналогічного змісту також ним була подана через канцелярію суду 02.02.2023 року (а.с.38).
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, натомість від адвоката Красномовець Н.П. засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла заява від 26.01.2023 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні (а.с.151).
Суд, ураховуючи, що представником відповідача адвокатом Красномовець Н.П. не надано жодних доказів її участі у іншому судовому засіданні 02.02.2022 року, на підставі ч.1 ст.223, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України дійшов висновку, що представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин, а тому дійшов висновку про розгляд справи за відсутності такого учасника справи.
Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Визначаючись із обґрунтованістю клопотання представника відповідача про призначення судово почеркознавчої експертизи, суд зважає на те, що відповідно до п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.
Ухвалою суду від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.32, 33).
Суд звертає увагу на ту обставину, що належним чином засвідчена копія Додаткової угоди до договору оренди землі від 03.02.2010 року, укладена 01.03.2020 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ФГ «Ланецького», як орендарем, за змістом якої сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди землі від 03.02.2010 року та додаткових угод, укладених до цього договору, була додана до позовної заяви (а.с.6).
Як вбачається із матеріалів справи копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримав 13.05.2022 року (а.с.21, 28).
За таких обставин суд вважає, що у відповідача було достатньо часу для з`ясування змісту цієї Додаткової угоди та заявлення клопотання про призначення судово почеркознавчої експертизи впродовж підготовчого провадження у справі.
При цьому факт отримання відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, представником відповідача лише 16.09.2022 року такий висновок суду не спростовує, позаяк такі відомості не можуть вказувати на ту обставину, що підписи в означеній Додатковій угоді не належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
З огляду на викладене суд вважає, що доводи представника відповідача про те, що клопотання про призначення судово почеркознавчої експертизи не було заявлено у підготовчому провадженні з поважних причин не заслуговують на увагу.
Поряд із цим, за правилами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частиною 2 ст.102 ЦПК України визначено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Звертаючись із клопотанням до суду, представник відповідача покликається на те, що відсутність справжніх підписів на Додатковій угоді призведе до встановлення недійсності волевиявлення сторін при підписанні та укладанні цього правочину, наслідком чого, на його думку, стане встановлення факту недійсності вказаної Додаткової угоди, а відповідно відсутності підстав для усунення перешкод позивачці у здійсненні права власності земельною ділянкою.
Проте, такі аргументи представника відповідача є неспроможними, оскільки ФГ «Ланецького» не пред`являло зустрічного позову про визнання недійсною цієї Додаткової угоди з підстав її підписання не ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а іншими особами.
Відтак, дослідження обставин щодо підписання цієї Додаткової угоди знаходиться поза межами предмета доказування у розглядуваній справі.
Поряд із цим, питання призначення судових експертиз та порядок їх проведення врегульовано ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/59 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 № 1950/5) (надалі - Методичні рекомендації).
Відповідно до пункту 1.1 Методичних рекомендацій об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Відповідно до пункту 1.3 Методичних рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.
Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.
Відповідно до пункту 1.8 розділу 1 Методичних рекомендацій як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5-8 аркушів.
У постанові Верховного Суду від 27.10.2022 року у справі №569/486/21 обумовлено, що положення цих законів та підзаконних нормативно-правових актів є доступними, чіткими і передбачуваними для особи, яка бажає заявити клопотання про призначення судової експертизи.
Однак, представником відповідача не надано суду оригіналу зазначеної Додаткової угоди, а також вільних, умовно вільних та експериментальних зразків підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що об`єктивно унеможливлює вирішення питання про призначення експертизи.
Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судово почеркознавчої експертизи слід відмовити.
Вирішуючи клопотання голови ФГ «Ланецького» про передачу справи до господарського суду, суд виходить із наступного.
За змістом п.8 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КузПБ), пунктами 2, 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що з дня введення його в дію Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10.11.2022 року у справі №902/560/20 відкрито провадження у справі про банкрутство ФГ «Ланецького» і на час розгляду цієї справи таке провадження триває.
Відповідно до частини першої, абзацу 1 частини другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Отже, законодавець підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
При цьому визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.
Таким чином, зокрема розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.
Разом із цим, суд звертає увагу на те, що положеннями частин першої, другої статті 131 КУзПБ передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.
З огляду на викладене слід дійти висновку, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.
Предметом розгляду у цій справі є вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом витребування у відповідача земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.
Вирішуючи питання про правову природу заявленої позовної вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом витребування у відповідача земельної ділянки, суд виходить із того, що відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів правомочної особи.
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 462/5804/16-ц).
Обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й, у першу чергу, відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами.
Визначаючи зміст статті 5 ЦПК України, необхідно виходити з того, що, у першу чергу, способи захисту, які застосовуються судом, мають відповідати правовій природі цивільних відносин, що існують між сторонами, й лише у другу чергу, серед зазначених способів захисту, що відповідають правовій природі таких відносин, суд вправі обрати той з них, що забезпечує ефективність такого захисту.
Таке розуміння положень цивільного права випливає з його системного аналізу, структуру якого визначають окремі інститути права, які складають певні норми права, що регулюють однорідні правові відносини.
Отже, у разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
Захист порушених цивільних прав та інтересів є елементом механізму правового регулювання цивільних відносин, саме у яких й відбулося порушення зазначених прав або інтересів особи. Такий захист цивільних прав та інтересів їх учасників є необов`язковим (факультативним) у структурі такого механізму, оскільки він з`являється лише за необхідності вирівнювання викривленого розвитку правового регулювання цивільних відносин з метою приведення їх у певний стан - відповідно до умов договору або положень законодавства.
Вочевидь, якщо спір стосується правочину, укладеного самим власником, то його відносини з контрагентом мають договірний (зобов`язальний) характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли власник та володілець майна не перебували у договірних (зобов`язальних) відносинах один з одним, власник майна може використовувати тільки речово-правові способи захисту.
Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
В свою чергу, приписи ст.391 ЦК України присвячені праву власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз змісту фактичних та правових підстав позову свідчить про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з негаторним позовом та фактично просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном з підстав, передбачених ч.1 ст.391 ЦК України.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін.
Відтак, застосоване у пункт 1 прохальної частини позовної заяви формулювання вимог позову в частині включення словосполучника «шляхом витребування земельної ділянки» само по собі не свідчить про пред`явлення позивачкою віндикаційного позову.
З огляду на викладене ФГ «Ланецького» як боржник у розумінні КУзПБ, є відповідачем за цим позовом, вимоги до якого не підлягають вартісній оцінці та за своєю правовою процесуальною природою є немайновими, а результати їх розгляду не вплинуть на обсяг ліквідаційної маси цього фермерського господарства.
Ураховуючи наведене, відсутні підстави стверджувати, що на позовні вимоги ОСОБА_1 поширюються положення частини другої статті 7 КУзПБ та пункту 8 статті 20 ГПК України щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника до юрисдикції господарських судів.
Виходячи із вищевикладеного та зважаючи на суб`єктний склад сторін спору, суд дійшов висновку, що розглядувана справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про передачу справи до господарського суду.
Керуючись ст. ст. 77, 102, 197, 258, 259, 260 ЦПК України, суд, -
У задоволенні клопотання представника Фермерського господарства «Ланецького» - адвоката Стороженка С.С. про призначення судово почеркознавчої експертизи відмовити.
У задоволенні клопотання голови Фермерського господарства «Ланецького» Скрипника С.В. про передачу цивільної справи №143/310/22 до Господарського суду Вінницької області для розгляду в межах справи №902/560/20 про банкрутство Фермерського господарства «Ланецького» - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя