РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/2090/22

Провадження № 2/293/119/2023

19 січня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Артемчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, відповідно до змісту якого просить:

- зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі судового рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.12.2012 року у цивільній справі №2/0624/817/2012 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до 1/6 частини заробітної плати (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

07.12.2022 суд у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Виконавчого органу Черняхівської селищної ради з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 .

15.12.2022 на адресу суду з Черняхівської селищної ради надійшов лист, згідно якого місце проживання гр. ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 20.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 19.01.2023.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Поданий позов мотивований тим, що сторонами перебували у зареєстрованому шлюбі з 2006 року.

10.03.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області шлюб між позивачем та відповідачем розірваний.

Позивач вказує, що від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачкою.

За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.12.2012 №2/0624/817/2012 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

25.10.2014 позивачем укладений шлюб з ОСОБА_4 , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.

Від вказаного шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/9082/22 від 12.10.2022 стягнено з позивача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання двох дітей у розміні 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку.

Позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день має трьох неповнолітніх дітей, яких зобов`язаний утримувати до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів, який визначений рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.12.2012, згідно якого позивач сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є занадто надмірним та непосильним для відповідача.

Позивач доводить, що з огляду на складні життєві обставини не взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання ОСОБА_3 , оскільки позивач повинен ще сплачувати у розмірі 1/3 частини на утримання двох доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щомісячного заробітку.

З метою забезпечення рівності матеріального забезпечення всіх дітей позивача та з врахуванням рівного обов`язку батьків з утримання дитини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судове засіданні сторони не з`явились про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

Позивач 11.01.2023 надіслав суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі ( а.с. 28).

Відповідач 16.01.2023 на адресу суду подала заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала ( а.с. 30).

Оцінючи заяву відповідача від 16.01.203 про визнання позову суд зазначає про наступне

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Встановивши, що заява відповідача про визнання позову не суперечить нормам законодавства, не порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на подані сторонами заяви, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 19.01.2023 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

10.03.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 10.09.20229 серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі у сторін народилась дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.01.2009, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (а.с. 7).

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.12.2012 у справі №2/0624/817/2012 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку( а.с. 9).

У подальшому 25.10.2014 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копіє свдоцтва про шлюб виданого 25.10.2014 серії НОМЕР_3 ( а.с. 10).

Під час перебування позивачу у вище зазначеному зареєстрованому шлюбі у подружжя народилось двоє дітей:

- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 01.07.2016, виданого Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві ( а.с. 11);

- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 13.03.2019, виданого Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ( а.с. 12).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2022 стягнено з позивача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання двох дітей у розміні 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13-16).

Згідно довідки з місця роботи №0000-000022 від 24.11.2022 виданої КП «Святопетрівське» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 (позивач) працює з 07 вересня 2022 року, на посаді оператор з диспетчерського обслуговування ліфтів та дохід з 07.09.2022 по 31.10.2022 склав 12130,80 грн. (а.с 17).

З метою забезпечення рівності матеріального забезпечення всіх дітей позивача та з врахуванням рівного обов`язку батьків з утримання дитини, позивач звернутися до суду з даним позом про зменшення розміру частки аліментів, які стягуються з позивача з 1/3 до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (ст. 180 Сімейного Кодексу України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ( ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Пудсумовуючи вище викладене, ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що не має матеріальної змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання ОСОБА_3 оскільки одночасно сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання двох доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щомісячного заробітку за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2022.

Також позивач доводить про те, що з часу прийняття рішення Черняхівським районним судом Житомирської області від 13.12.2012, за яким сплачуються відповідачу аліменти, у позивача змінився сімейний стан та матеріальний стан відповідно.

Так, після визначення розміру аліментів за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.12.2012 позивач одружився вдруге, від даного шлюбу у нього народилось двоє дітей, які станом на момент вирішення даного спору є малолітніми, позивач сплачує на утримання останніх також аліменти за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2022, що суттєво погіршує матеріальний стан позивача з моменту прийнння рішення Черняхівським районним судом.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, а стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, з огляду на те, що на даний сукупний розмір аліментів який має сплачувати позивач становить фактично 2/3 частину від доходу платника аліментів, що безумовно є надмірним, з дотриманням принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини, задекларованих у Конвенції про права дитини, на переконання суду, розмір аліментів необхідно зменшити, враховуючи рівність матеріального забезпечення всіх трьох дітей позивача та з врахуванням рівного обов`язку батьків з утримання дитини.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач подала заяву про визнання позову у повному обсязі.

Суд враховує положення частини четвертої статті 206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За вказаних фактичних обставин, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1ст. 142 ЦПК Українита ч.3ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, при поданні позову позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією №сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 01.12.2022 (а.с.18).

З огляду на норми чинного законодавства, враховуючи факт визнання позову відповідачем, позивачу слід повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 496,20 грн.

Відповідно до п. 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженогонаказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Решта 50% судового збору в сумі 496,20 грн., сплаченого позивачем судового збору у порядку ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача, оскільки звернення суду не є наслідком протиправних дій відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.12.2012 у справі № 2/0624/817/2012 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

3.Стягнення аліментів у новому розмірі здійснювати з дня набрання цим рішенням законної сили.

4. Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок), сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 01.12.2022

Оригінал квитанції № 0.0..1 від 01.12.2022 зберігається у Черняхівському районному суді Житомирської області в матеріалах справи № 293/2090/22.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресю: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 )

Повний текс рішення складений та підписаний: 25.01.2023

Суддя Людмила ЛОСЬ