Провадження № 2/761/465/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 : ОСОБА_3 ,

представника ТОВ "Інформаційне Агенство

"УНІАН": Здоровець С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне Агенство "УНІАН" про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом визнання інформації недостовірною, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява, яка була розподілена судді Мальцеву Д.О., в якій позивач просить:

визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, поширену ОСОБА_2 04.05.2018 о 12 год. 30 хв. на прес-конференції на тему: « Конфлікт ОСОБА_4 з точки зору Діаспори чеченського народу в Україні », що транслювалась ТОВ «Інформаційне агенство «УНІАН» наступного змісту:

«ОСОБА_4 начал открывать двери в рядом идущем автомобиле, выяснять отношения, извлекать оттуда человека».

«Есть такое видео, где именно он выходит из автомобиля, именно он первый подходит к водительской двери автомобиля « Гелендваген », и именно он начинает выяснять отношения, лезет в этот автомобиль».

«Причиной конфликта было не поведение ребят на дороге, а то, что ОСОБА_5 преградил им дорогу и начал выяснять отношения».

зобов`язати відповідачів протягом 15 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно позивача шляхом розміщення на тому ж сайті на якому було поширено недостовірну інформацію стосовно позивача, шляхом розміщення на тому ж сайті на якому було поширено недостовірну інформацію, відеозапису організованої прес-конференції на якій ОСОБА_2 проголосить текст наступного змісту: інформація висловлена на прес-конференції. Яка була опублікована у мережі Інтернет 04.05.2018 року о 16 год. 32 хв. на веб сайті УНІАН, а також на відеохостинговому сайті «Ютуб» на каналі УНІАН , а саме: «ОСОБА_4 начал открывать двери в рядом идущем автомобиле, выяснять отношения, извлекать оттуда человека». «Есть такое видео, где именно он выходит из автомобиля, именно он первый подходит к водительской двери автомобиля « Гелендваген », и именно он начинает выяснять отношения, лезет в этот автомобиль». «Причиной конфликта было не поведение ребят на дороге, а то, что ОСОБА_5 преградил им дорогу и начал выяснять отношения» є неправдивою та недостовірною;

стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 04.05.2018 о 12 год. 30 хв. в м. Києві у приміщенні інформаційного агентства УНІАН (Українське Незалежне Інформаційне Агентство Новин) відбулась прес-конференція на тему: « Конфлікт ОСОБА_4 з точки зору Діаспори чеченського народу в Україні » за участю представників Всеукраїнської громадської організації Діаспора чеченського народу»: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ВГО «Діаспора чеченського народу» - ОСОБА_2 та голови київського міського осередку ВГО «Діаспора чеченського народу» ОСОБА_9 .

Як зазначає позивач, прес-конференція була проведена з метою обговорення конфлікту, що виник 30.04.2018 за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Внаслідок даного конфлікту було відкрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Також, позивач стверджує, що органами досудового слідства під час кримінального провадження було встановлено, що 30.04.2018 приблизно о 17:40 годині, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , діючи спільно, групою осіб в складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 , вчиняючи хуліганські дії, що проявлялися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувались особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, заподіяли тілесні ушкодження народному депутату України ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що під час прес-конференції ОСОБА_2 повідомив інформацію по темі прес-конференції, яка стосується безпосередньо зазначеного конфлікту та позивача: «ОСОБА_4 начал открывать двери в рядом идущем автомобиле, выяснять отношения, извлекать оттуда человека». «Есть такое видео, где именно он выходит из автомобиля, именно он первый подходит к водительской двери автомобиля « Гелендваген », и именно он начинает выяснять отношения, лезет в этот автомобиль». «Причиной конфликта было не поведение ребят на дороге, а то, что ОСОБА_5 преградил им дорогу и начал выяснять отношения».

Позивач вважає зазначену інформацію недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому для захисту порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.12.2020 року в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.05.2021 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 14.12.2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.10.2021 року рішення першої інстанції та постанову апеляційної інстанції скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

28.10.2021 року зазначена справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 року надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

Після відкриття провадження у справі (надходження справи з Верховного Суду), сторони не направляли до суду свої процесуальні заяви.

12.02.2019 від представника ТОВ «Українське незалежне інформаційне агентство новин» надійшов відзив в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених вимог посилаючись на те, що ТОВ «Українське незалежне інформаційне агентство новин» не повинен нести відповідальність за розповсюдження інформації, яка не відповідає дійсності, оскільки є інформаційним агентством, що передбачено положеннями п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про інформаційні агентства». Окрім того, представник зазначає, що сам позивач в позовній заяві вказує, що на прес-конференції ОСОБА_2 висловлював свої думки та надавав оцінку ситуації, яка була темою прес-конференції, а тому оціночні судження не можуть бути спростовані як недостовірна інформація.

07.06.2019 до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на заявлені вимоги в якому він просить відмовити задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що він приймав участь як представник діаспори чеченського народу в Україні та захисник ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а тому не може бути притягнутий до відповідальності у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; поширена інформація не може бути предметом дослідження у цивільній справі так як вона є оціночним судженням.

02.07.2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзиви в якому представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 в даному випадку може бути притягнутий до цивільної відповідальності; озвучена ОСОБА_2 інформація не є оціночним судженням; діючим законодавством не передбачено звільнення інформаційного агентства від обов`язку спростувати поширену ним недостовірну інформацію.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Крім того, представник зазначила, що відео, яке надав позивач до позовної заяви є неналежним доказом, оскільки не підписаний електронним цифровим підписом.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське незалежне інформаційне агентство новин» в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Крім того, представник зазначив, що у відповідності до положень ст.31 Закону України «Про інформацію» народні депутати не можуть вимагати відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, вислухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В свою чергу ст.34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У відповідності з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до положень ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, обов`язковому визначенню підлягає характер такої інформації та з`ясовування того, чи є така інформація фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.

Конкретно висловлена особою інформація (сказана, написана, надрукована в засобах масової інформації) повинна бути предметом дослідження та правового аналізу у справах про захист честі, гідності і ділової репутації. Саме сказані відповідачем висловлювання, тобто дослівне твердження, досліджуються на предмет оціночності суджень із урахуванням вживаних особою слів та виразів із використанням мовно-стилістичних засобів.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 203/4088/20.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що 04.05.2018 о 12 год. 30 хв. в м. Києві у приміщенні інформаційного агентства УНІАН (Українське Незалежне Інформаційне Агентство Новин) відбулась прес-конференція на тему: « Конфлікт ОСОБА_4 з точки зору Діаспори чеченського народу в Україні ».

Під час прес-конференції ОСОБА_2 повідомив інформацію по темі прес-конференції, яка стосується безпосередньо зазначеного конфлікту та позивача: «ОСОБА_4 начал открывать двери в рядом идущем автомобиле, выяснять отношения, извлекать оттуда человека». «Есть такое видео, где именно он выходит из автомобиля, именно он первый подходит к водительской двери автомобиля «Гелендваген», и именно он начинает выяснять отношения, лезет в этот автомобиль». «Причиной конфликта было не поведение ребят на дороге, а то, что ОСОБА_5 преградил им дорогу и начал выяснять отношения».

Представники відповідачів не заперечували що зазначена прес-конференція відбулась.

Судом було досліджено диск із записом прес-конференції.

Із запису вбачається, що ОСОБА_4 дійсно підійшов до автомобіля та почав відкривати двері автомобіля.

Крім того, зазначені обставини були предметом дослідження в межах кримінального провадження.

Як встановлено вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 30.06.2020 року (справа №761/37510/18) «…В цей момент, розмовляючи по телефону, до водійських дверей автомобіля «Merсеdes» підійшов ОСОБА_4 та зазирнув у відчинене вікно, після чого почав відчиняти двері, а ОСОБА_12 не давав йому цього зробити, притримуючи двері. Після цього, ОСОБА_4 відійшов від водійський дверей автомобіля «Merсеdes», продовжив розмовляти по телефону, ОСОБА_12 повернувся до салону автомобіля на місце водія, а ОСОБА_14 , розмовляючи по телефону, відійшов з проїжджої частини на тротуар…» (а.с.42 т.2).

«….Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначали, що ініціатором зупинки транспортних засобів був потерпілий ОСОБА_4 , автомобілю під керуванням якого, не було перешкод у русі прямо, який зупинився на проїзній частині пл. Бессарабської в м.Києві, вивернув передні колеса автомобіля «Honda», н.з. НОМЕР_1 , вліво в сторону автомобіля «Mercedes», н.з. НОМЕР_2 , на якому вони рухались, що фактично унеможливлювало рух, без спричинення зіткнення транспортних засобів.

Сам потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив, що його обурило намагання обвинувачених перестроїтись перед ним у смугу руху, в якій він рухався.

Тобто, потерпілий змусив обвинувачених здійснити зупинку транспортного засобу, а відтак обвинуваченими не створювалась аварійна ситуація… (а.с.62,63 т.2).

Вирок суду оскаржувався в апеляційному порядку та ухвалою Київського апеляційного суду від 17.11.2021 року залишено без змін.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 р. за № 1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

При зверненні до суду з позовом, позивач зазначав, що є недостовірною наступна інформація: «ОСОБА_4 начал открывать двери в рядом идущем автомобиле, выяснять отношения, извлекать оттуда человека». «Есть такое видео, где именно он выходит из автомобиля, именно он первый подходит к водительской двери автомобиля « Гелендваген », и именно он начинает выяснять отношения, лезет в этот автомобиль». «Причиной конфликта было не поведение ребят на дороге, а то, что ОСОБА_5 преградил им дорогу и начал выяснять отношения».

Однак дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується вчинення позивачем зазначених вище дій.

Крім того, варто зазначити, що зазначена інформація не є негативною, оскільки не стверджується про порушення позивачем, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення дій, спрямованих на порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетичною поведінкою в суспільному житті. Позивачем суду не доведено, що висвітлення оскаржуваної інформації порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Слід зазначити, що частина перша статті 30 Закону України «Про інформацію», яка встановлює підстави для звільнення від відповідальності за порушення законодавства про інформацію, має оцінюватися в загальному контексті цього Закону, зокрема статті 5, яка визначає право кожного на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 757/57147/19-ц.

Положеннями статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції.

Розрізняючи факти та оціночні судження, слід виходити з того, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції (рішенні ЄСПЛ від 08 липня 1986 року № 12/1984/84/131 у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Крім того, аналіз національного законодавства та стаття 10 Конвенції свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Суд вважає, що ОСОБА_2 на прес-конференції було висвітлено власну думку щодо обставин конфлікту, який відбувся 30.04.2018 року о 17.40 год. в м.Києві на вул.Бесарабській,2.

Отже, провівши системний аналіз діючого законодавства України, взявши до уваги відповідну судову практику та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, вивчивши процесуальні заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків, що позивачем не доведено порушення його прав внаслідок поширення зазначеної ним інформації.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 32, 34, 68 Конституції України; ст. ст. 23, 201, 277, 280, 297, 1167 ЦК України; ст. 9 Закону України «Про інформацію»; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1, ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне Агенство "УНІАН" про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом визнання інформації недостовірною, відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2023 року

Суддя: Н.Г. Притула