Справа № 362/5120/19
Провадження № 2/362/98/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2023 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарях Берковської Д.С., Власенко О.Г.,

Лущик Т.М., Неділько А.С.,

за участю представника позивача адвоката Мішустіна М.К.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Вовчука М.В.,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказаний позов, який отримано судом 02 вересня 2019 року (а.с. 2 4).

Позивач і його представник не з`явилися в судові засідання 13 лютого і 03 березня 2023 року без поважних причин.

Про місце, день і час судових засідань на 13 лютого і 03 березня 2023 року представник позивача був повідомлений належним чином шляхом отримання судових викликів на його електронну адресу (а.с. 221, 222, 226, 227, 229).

Також, про місце, день і час судового засідання на 03 березня 2023 року позивач був повідомлений належним чином шляхом отримання судового виклику у вигляді офіційного sms повідомлення за номером мобільного телефону (а.с. 230).

При цьому, ухвалою суду, яку занесено до протоколу судового засідання від 13 лютого 2023 року, визнано неповажними причини неприбуття представника позивача у вказане судове засідання, оскільки останній не повідомив суду про причини свого неприбуття (а.с. 224).

Отже, неявка позивача і його представника в судове засідання 03 березня 2023 року є повторною без поважних причин.

Одночасно, слід врахувати, що відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Крім того, постановляючи дане рішення, суд враховує наступні обставини.

Представник позивача не прибув в судове засідання 21 лютого 2020 року і не повідомив суду про причини свого неприбуття, що відображено в протоколі судового засідання від 21 лютого 2020 року (а.с. 60).

21 лютого 2020 року після проведення судового засідання головуючому було передано заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутності (а.с. 61).

У зв`язку із цим, позивач і його представник не викликався у подальші судові засідання.

21 січня 2021 року судом отримано клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності (а.с. 96).

Представник позивача прибув у судове засідання 05 березня 2021 року, що відображено в протоколі судового засідання від 05 березня 2021 року (а.с. 101).

Представник позивача не прибув у наступне судове засідання 22 березня 2021 року, що відображено в протоколі судового засідання від 22 березня 2021 року (а.с. 104 105).

22 березня 2021 року після проведення судового засідання головуючому було передано заяву представника позивача із проханням перенести розгляд справи та не розглядати справу без участі позивача і його представника (а.с. 107).

Представник позивача прибув у судове засідання 07 травня 2021 року, приймав участь у розгляді справи та надав суду пояснення по суті спору, що відображено в протоколі судового засідання від 07 травня 2021 року (а.с. 114 115).

10 вересня 2021 року представник позивача за своєю заявою ознайомився із матеріалами даної цивільної справи (а.с. 131).

15 вересня 2021 року судом отримано клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача (а.с. 132).

У зв`язку із цим, позивач і його представник не викликалися у подальші судові засідання.

22 вересня 2021 року судом отримано клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача (а.с. 148).

16 лютого 2022 року судом отримано клопотання представника позивача із проханням перенести розгляд справи та не розглядати справу без участі позивача і його представника (а.с. 172).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан на усій території України.

10 травня 2022 року судом отримано клопотання представника позивача із проханням перенести розгляд справи та не розглядати справу без участі позивача і його представника (а.с. 180).

01 серпня 2022 року судом отримано клопотання представника позивача із проханням перенести розгляд справи та не розглядати справу без участі позивача і його представника (а.с. 188).

31 серпня 2022 року судом отримано клопотання позивача із проханням перенести розгляд справи та не розглядати справу без участі його представника; також у цьому клопотання позивач просив надати строк в один місяць для пошуку нового адвоката і надання суду документів для проведення експертизи (а.с. 200).

19 вересня 2022 року судом отримано клопотання представника позивача із проханням перенести розгляд справи та не призначати розгляд справи до завершення воєнного стану; також у цьому клопотання представник позивача зазначає про те, що оригінал боргової розписки знаходиться у позивача, який знаходиться за межами України (а.с. 206 207).

Однак, суд об`єктивно позбавлений можливості оголосити в розгляді справи перерву до закінчення воєнного стану, оскільки суду не відома дата коли буде скасовано воєнний стан.

Натомість, суду не надано доказів перебування позивача за межами України, оскільки суду не надано відомості про перетин позивачем державного кордону України.

Позивач, який був повідомлений про місце, день і час судового розгляду належним чином шляхом отримання судового виклику у вигляді офіційного sms повідомлення за номером мобільного телефону, не прибув у наступне судове засідання 20 вересня 2022 року, що відображено в журналі судового засідання від 20 вересня 2022 року (а.с. 210).

Позивач, який був повідомлений про місце, день і час судового розгляду належним чином шляхом отримання судового виклику у вигляді офіційного sms повідомлення за номером мобільного телефону, не прибув у судове засідання 20 січня 2023 року, що відображено в протоколі судового засідання від 20 січня 2023 року (а.с. 219).

В судовій повістці про виклик від 20 січня 2023 року на ім`я позивача і його представника, останнім було роз`яснено про неприпустимість зловживання своїми процесуальними правами на їх можливості прибуття до суду в судове засідання (а.с. 221).

Вказаний судовий виклик було отримано представником позивача на його електрону пошту (а.с. 222).

Проте, представник позивача не прибув у судове засідання на 13 лютого 2023 року і не повідомив суду про причини свого неприбуття, що відображено в журналі судового засідання від 13 лютого 2023 року (а.с. 224).

В судових викликах від 13 лютого 2023 року на ім`я позивача і його представника, останнім повторно було роз`яснено про неприпустимість зловживання своїми процесуальними правами на їх можливості прибуття до суду в судове засідання (а.с. 226, 227).

Вказаний судовий виклик було отримано представником позивача на його електрону пошту (а.с. 229).

Позивач, який був повідомлений про місце, день і час судового засідання на 03 березня 2023 року належним чином шляхом отримання судового виклику у вигляді офіційного sms повідомлення за номером мобільного телефону, не прибув у судове засідання 03 березня 2023 року і не повідомив суду про причини свого неприбуття, що відображено в журналі судового засідання від 03 березня 2023 року (а.с. 239 240).

При цьому, судову повістку про виклик позивача в судове засідання на 03 березня 2023 року було повернуто до суд без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 234).

Тобто, позивач не виконав свого обов`язку визначеного статтею 131 ЦПК України та не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання.

Одночасно, суд відхиляє клопотання представника позивача із проханням перенести розгляд справи та не призначати розгляд справи до завершення воєнного стану від 06 лютого і 02 березня 2023 року, які є ідентичними за змістом, оскільки вони містять ознаки зловживання процесуальними правами (а.с. 231 232, 236 237).

Насамперед, суд об`єктивно позбавлений можливості оголосити в розгляді справи перерву до закінчення воєнного стану, оскільки суду не відома дата коли буде скасовано воєнний стан.

Також, суду не надано доказів про дати перетину позивачем державного кордону України.

Крім того, суд наголошує, що представник позивача приймав участь у справі особисто і надав суду пояснення в судовому засіданні по суті справи.

Тобто, явка в судове засідання позивача і представника позивача абсолютно не впливає на вирішення справи по суті, оскільки вирішальною дією є доведення позивачем факту укладення договору позики, що відповідно до положень цивільного процесуального документу можливо лише шляхом надання позивачем оригіналу боргової розписки.

Зокрема, суд переконаний у тому, що перебуваючи в Україні, позивач беззаперечно мав можливість надати суд оригінал боргової розписки особисто в судове засідання або через свого представника.

Вказані дії позивач міг реально вчинити як до введення воєнного стану, так і після; об`єктивні перешкоди для цього відсутні, а суб`єктивні стороною позивача не доведені.

Суд наголошує на тому, що відмінно працюють міжнародні служби доставки та інші варіанти передачі речей з України / в Україну, за допомогою яких громадяни України пересилають особисті документи в Україну.

При цьому, як вказав позивач, він перебував на території України й також міг надати суду оригінал боргової розписки особисто через канцелярію суду чи засобами поштового зв`язку або кур`єром.

Отже, клопотання сторони позивача про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану є такими, що безпідставно затягують розгляд даної цивільної справи.

У зв`язку із багаторазовим заявленням клопотань про відкладення розгляду справи, судом було роз`яснено, що вказані дії можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами з таких підстав.

На підтвердження обставин для відкладення розгляду справи не додано жодного доказу, які свідчать про поважність неприбуття в судове засідання.

Також, запровадження воєнного стану на усій території України абсолютно не є перешкодою для прибуття сторони в судове засідання, оскільки в судове засідання прибуває суддя, секретар судового засідання і представник відповідача та воєнний стан їм у цьому не перешкоджає.

При цьому, представник позивача як учасники процесу не скористався своїм правом заявити клопотання про розгляд справи дистанційно в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Так, воєнний стан діє з 24 лютого 2023 року і невідомо коли буде відмінений, а тому неприбуття сторони в судове засідання з причин введення воєнного стану, очевидно є безпідставними і необґрунтованими через невизначену тривалість даної події.

Крім того, відповідно до внутрішніх організаційно-розпорядчих документів суду у випадку оголошення в Київській області повітряної тривоги, судове засідання припиняється і учасники процесу мають можливість пройти до найближчого укриття.

Тобто, посилання сторони позивача на загрозу ракетних обстрілів є таким, що не перешкоджає позивачу і/або його представнику прибути в судове засідання.

Отже, такі дії сторони позивача мають ознаки затягування розгляду справи та перешкоджанню здійснення правосуддя через заявлення клопотань про відкладення розгляду справи з формальних підстав без надання відповідних доказів.

Серед іншого, однією із підстав для наведених вище висновків суду, є то, що, звертаючись до суду, особа очевидно розраховує на захист своїх прав шляхом якнайшвидшого отримання судового рішення.

Проте, у даній справі, подавши позов у серпні 2019 року, позивач не бажає реального захисту своїх прав, оскільки затягує розгляд справи і не зацікавлений в постановленні судом рішення.

Про це безпосередньо свідчать дії сторони позивача, який лише вказує на своє бажання надати докази, але не здійснює своє бажання реально в житті та не надає суду один єдиний доказ на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Однак, за наявності заяви позивача у якій він просить не розглядати справу у його відсутності, суд не приймає до уваги попередні заяви сторони позивача про розгляд справи у їх відсутності.

Одночасно, на переконання суду нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи, оскільки він вказує на наявність у нього оригіналу боргової розписки.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

З рештою, суд не порушує прав позивача, оскільки суд не приймає рішення за позовними вимогами і не вирішує позов по суті, а тому, позивач не позбавлений права доводити свої вимоги в майбутньому разом із наданням суду оригіналу боргової розписки.

До того ж, як зазначено в ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Суд зазначає про такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 257 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 06 березня 2023 року.