БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 4-с/361/15/23
УХВАЛА

02 лютого 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами. В обґрунтування скарги посилається на те, що на виконанні у Бахматському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу №2/361/421/13 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі частки заробітку. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 08.06.2015 року вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі її заяви від 05.06.2015 року в зв`язку з примиренням. У липні 2022 року ОСОБА_2 знову подала вказаний виконавчий лист для примусового виконання до Бахматського відділу ДВС. Державний виконавець Бахматського відділу ДВС Л.М. Ліман нарахувала заборгованість по аліментам у сумі 156 832, 27 грн., починаючи з 01.06.2015 року із середньої заробітної лати працівника для даної місцевості. За заявою ОСОБА_1 державний виконавець здійснила перерахунок заборгованості, внаслідок чого вона зменшилась до 122 595, 70 грн. Скаржник вважає, що такий розрахунок заборгованості є невірним, оскільки добровільно сплачував аліменти в період з 2015 року по 2022 рік, що підтверджує банківськими квитанціями. ОСОБА_1 вказує, що частина 2 ст. 194 СК України була викладена в редакції щодо стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, який набув чинності з 28.08.2018 року. Оскільки вищезазначений Закон не має зворотної дії в часі, то нарахування заборгованості за аліментами з 01.06.2015 року є незаконним. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить зобов`язати державного виконавця Бахматського відділу державної виконавчої служби ПСМУ МЮ (м.Суми) здійснити перерахунок аліментів за виконавчим листом 2-1004, виданим Броварським міськрайонним судом Київської області 08.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі частки заробітку, почавши їх нарахування з 01.08.2022 року.

01 грудня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на скаргу від Головного державного виконавця Бахматського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Вікторії Кеди, відповідно до якого остання просила відмовити у задоволенні скарги виходячи з наступного. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 01.08.2022 року та направлена сторонам виконавчого провадження. 04.08.2022 року державним виконавцем направлена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, так як боржник працює і отримує дохід в КП «Київтеплоенерго». Згідно заяви стягувача ОСОБА_2 стягнення аліментів просить проводити із 08.06.2015 року. Розрахунок заборгованості боржника проводився відповідно до законодавства України. 23.09.2022 року до Бахматського відділу ДВС у Ніжинському району Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_1 щодо перерахунку заборгованості по оплаті аліментів, за період із вересня 2021 року і по даний час, так як боржник працює і отримує доходів. Боржником надано довідку про доходи з місця роботи КП «Київтеплоенерго» за період із вересня 2021 року по липень 2022 року та дублікати квитанцій про сплату аліментів. Державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, згідно наданої довідки про доходи. Дублікати квитанцій державним виконавцем не враховано так, як отримувачами в квитанціях є інші особи, а не стягував у виконавчому провадженні. Дублікат квитанції від 13.09.2022 року на суму 20 198, 00 грн. не враховано, оскільки сплата здійснена 05.06.2015 року, а стягувач в заяві просить стягувати аліменти з 08.06.2015 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До початку судового засідання представник скаржника ОСОБА_3 направив заяву про розгляд скарги без його участі. Скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Державний виконавець Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До початку судового засідання Головний державний виконавець Бахматського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Вікторія Кеда направила заяву про розгляд скарги без участі представника відділу. У задоволенні скарги просила відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Установлено, що на виконанні у Бахматському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу №2/361/421/13 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі частки заробітку.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 08.06.2015 року вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі її заяви від 05.06.2015 року в зв`язку з примиренням.

У липні 2022 року ОСОБА_2 знову подала вказаний виконавчий лист для примусового виконання до Бахматського відділу ДВС.

04 серпня 2022 року державним виконавцем Білан Л.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендії, та інші доходи боржника. Згідно якої боржником є ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 . Постановлено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує доходів у КП «Київтеплоенерго» у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, заборгованість станом на 01.08.2022 року складає 156 832, 27 грн.

Державний виконавець Бахматського відділу ДВС Л.М. Ліман нарахувала заборгованість по аліментам у сумі 156 832, 27 грн., починаючи з 01.06.2015 року із середньої заробітної лати працівника для даної місцевості.

За заявою ОСОБА_1 державний виконавець здійснила перерахунок заборгованості, внаслідок чого вона зменшилась до 122 595, 70 грн.

05 грудня 2022 року державним виконавцем Кедою В.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендії, та інші доходи боржника. Згідно якої боржником є ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 . Постановлено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує доходів у КП «Київтеплоенерго» у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, заборгованість станом на 01.12.2022 року складає 146 236, 18 грн.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, видно, що арешт нерухомого майна зареєстровано стосовно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

14 жовтня 2022 року Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 853. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1, 3 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Згідно із статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За правилами частин першої та третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Порядок визначення заборгованості за аліментами, стягнутими у частці від заробітку (доходу), передбачений статтею 195 СК України, відповідно до якого заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 194 СК України у редакції, що діяла на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, було передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Законом № 2475-VIII до частини першої статті 194 СК України були внесені зміни і зазначена норма права викладена у такій новій редакції: «Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання».

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 висловлено думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - «переживаючої» (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 пункту 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року № 5-р/2018).

У державного виконавця відсутні повноваження під час вчинення процесуальних дій з виконання судового рішення застосовувати нечинне положення закону на момент вчинення ним відповідної процесуальної дії.

З урахуванням наведених положень закону та рішень Конституційного Суду України наявні підстави для висновку, що державний виконавець зобов`язаний був застосувати саме ту правову норму, сформульовану в законі, яка була чинною на момент вчинення ним відповідної процесуальної дії, зокрема й здійснення розрахунку розміру заборгованості за аліментами.

П. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачав, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2021 року у справі №2-3177-1/06.

Таким чином, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги, так як в діях державного виконавця при виконанні вищевказаного виконавчого провадження, ознак неправомірності не вбачається, дії державного виконавця направлені на виконання виконавчого документу.

Щодо строків подання даної скарги, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи видно, що оскаржуваним розрахунком заборгованості, який направлений боржнику, представник заявника фактично ознайомився 14.10.2022 року, та 21 жовтня 2022 року подав скаргу на дії приватного виконавця до Броварського міськрайонного суду Київської області. За таких обставин, суд приходить до висновку про причини пропуску заявником строку на подання даної скарги є поважними, тому поновлює ОСОБА_1 строки для подання даної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заінтересована особа: ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Петришин