Справа № 289/103/23
Номер провадження 2/289/187/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., за участі секретаря судового засідання Галькевич Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу: за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2023 року ОСОБА_1 - звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 26 серпня 1998 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Мінського району м. Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1103.

Від шлюбу мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що тривалий час сторони не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Рішення про розірвання шлюбу є остаточним, а тому просить шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Встановлено, що 26 серпня 1998 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Мінського району м. Києва було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис № 1103. Після реєстрації шлюбу позивачу надано прізвище ОСОБА_5 .

Від шлюбу сторони мають спільну дитину, дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Краснобірського старостинського округу № 04-0417/8 від 12.01.2023 ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 в с. Краснобірка, Житомирського району, Житомирської області.

На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства.

У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

А від так, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи, що відсутні заперечення відповідача з даного приводу, суд вважає за необхідне визначити місцем проживання дитини разом із матір`ю.

Згідно ст.. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст. 4, 23, 81, 82, 247, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. 24, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 26 серпня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, про що зроблено актовий запис № 1103.

Після розірвання шлюбу визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_5 ».

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Мельник