ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року м. Одеса

Справа №509/2794/21

Номер провадження; 22-ц/813/3810/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Приходько Л.А., Склярська І.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2022 року, постановленого під головуванням судді Панасенка Є.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021року Акціонерне товариство Акцент-Банк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 10 травня 2019 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим станом на 03 квітня 2021 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 72 619,11 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 54682,23 грн.,

- заборгованості за процентами - 17936,88 грн.

Пославшись на наведене, АТ «Акцент-Банк» просив стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 72 619,11 грн. та судові витрати у справі.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2022 року позовні вимоги АТ Акцент-Банк задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ Акцент-Банк заборгованість за кредитним договором в розмірі 54682,23 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту та судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1709,31 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 , уклавши кредитний договір з банком, належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, а тому стягненню з відповідача на користь банку підлягає 54 682,23грн., які становлять розмір запозичених коштів (тіло кредиту).

Відмовивши у задоволенні вимог про стягнення процентів за кредитом, суд вказав про відсутність доказів щодо ознайомлення позичальника з Умовами та Тарифами банку, які передбачали сплату процентів у розмірі 46,80 на рік за користування коштами та відсутність підпису відповідача під цими Умовами та Тарифами.

Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, АТ Акцент-Банк подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами скасувати, прийняти у справі нову постанову про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 17 936,88грн.; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк зазначив про помилковість висновків суду в оскаржуваній частині, як таких, що не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що позичальник була особисто ознайомлена з умовами кредитування, які містили тарифи банку, у тому числі, процентну ставку за користування коштами. Ці обставини підтверджуються проставленим ОСОБА_2 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора в Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ст. 369 ч.1, 19 ч.4 п.1, ч.6 п.1 ЦПК України апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 10 травня 2019року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій особисто зазначила свої анкетні дані та номер телефону, визначивши його фінансовим. Того ж дня відповідачу був відкритий поточний рахунок із встановленим кредитним лімітом та видана кредитна карта, яка вважається ключом доступу до рахунку. Скориставшись надісланим позичальнику одноразовим ідентифікатором, ОСОБА_2 , шляхом підписання за допомогою електронного підпису, ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту, який, серед іншого, містив інформацію щодо розміру встановленої банком процентної ставки за користування коштами.

В ході розгляду справи відповідач не заперечувала факту укладення кредитного договору та не оскаржила рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а отже визнала наявність заборгованості в розмірі 54 682,23грн. Рішення суду в цій частині не оскаржується, а відтак його законність та обґрунтованість у зазначеній частині судом апеляційної інстанції не переглядається (ст.367 ч.1 ЦПК України).

Також ОСОБА_2 не спростувала доводи банку про її ознайомлення в електронному вигляді з паспортом споживчого кредитування та тарифами банку, та їх підписанням за допомогою електронного підпису.

За наведених обставин колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами кредитного договору не був погоджений розмір процентної ставки, який має бути сплачений позичальником за користування наданими кредитними коштами.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статі 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону №675-VIII.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Отже, виниклі між сторонами правовідносини регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Матеріали справи свідчать, що 10 травня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови.

Підписанням анкети-заяви та інших електронних документів ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором та визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (пункт 6).

Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредитні кошти та оплатити інші погоджені сторонами платежі, що виникають в результаті укладеного між сторонами договору.

Згідно ст.13 ч.1, 3 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи надані суду докази, колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами по справі було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, який частково оформлений сторонами у письмовому вигляді та частково в електронній формі з використанням електронного підпису відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку із чим відсутність підпису останньої безпосередньо на паперовому екземплярі Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Тарифах користування кредитною карткою та Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не свідчить про непогодження між сторонами істотних умов договору, зокрема розміру процентної ставки.

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 10 травня 2019 року встановлено перерахування банком коштів позичальнику, використання їх ОСОБА_1 шляхом зняття кредитних коштів та часткового погашення заборгованості, тощо.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Наданий банком розрахунку заборгованості свідчить, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, з приводу чого станом на 03 квітня 2021 року має заборгованість у загальному розмірі 72619,11 грн., яка складається з 54682,23 грн. заборгованість за кредитом та заборгованість за процентами 17936,88 грн. Доказів на спростування аргументів банку щодо розміру заборгованості за процентами відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 17936,88 грн.

На підставі ч.13ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент -Банк" задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягненні з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати процентів за кредитним договором скасувати та у цій частині прийняти нове судове рішення..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент - Банк" заборгованість зі сплати процентів за кредитним договором №б/н від 10 травня 2019 року в розмірі 17 936,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент Банк» судові витрати у розмірі 3405,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.389 ч.3 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.А. Приходько

І.В. Склярська