У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2023 Справа №607/9960/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Івашків О.М.

заявника ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року та додаткового рішення цього ж суду від 20 травня 2021 року у цивільній справі №607/9960/18, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про роз`яснення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року та додаткового рішення цього ж суду від 20 травня 2021 року у цивільній справі №607/9960/18 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням. Заявник вважає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.08.2020 року у даній справі є незрозумілим в частині того: - чи передбачає воно звільнення відповідачем ОСОБА_2 приміщення даного магазину від усіх його речей (товару, меблів, оргтехніки, стелажів, документів, тощо), а також від тих речей, які хоча і не належать йому, проте потрапили до нього з його дозволу чи за наявності згоди про це; - передачу їй приміщення даного магазину від ОСОБА_2 із складанням та підписанням відповідного акту його приймання-передачі; - передачі їй ОСОБА_2 ключів від усіх вхідних дверей належного їй магазину. Крім цього, просить роз`яснити й додаткове рішення цього ж суду у даній справі, яким усунуто їй перешкоди у користуванні належній їй на праві власності нежитлового приміщення, шляхом зобов`язання ОСОБА_4 звільнити зазначене приміщення магазину, а саме: - чи передбачає воно звільнення ОСОБА_4 займаного ним приміщення даного магазину від усіх його речей (товару, меблів, оргтехніки, стелажів, документів, тощо), а також від тих речей, які хоча і не належать йому, проте потрапили до нього з його дозволу чи за наявності згоди про це; - передачу їй приміщення даного магазину від ОСОБА_4 із складанням та підписанням відповідного акту його приймання-передачі; - передачі їй ОСОБА_4 ключів від вхідних дверей належного їй магазину.

У поданій заяві зазначила, що на виконанні відділу ДВС у м.Тернополі Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №69959286 з примусового виконання виконавчого листа №607/9960/18 від 27.09.2021 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом на виконання рішення даного суду від 14.08.2020 року, яке набрало законної сили. Окрім того, на виконанні зазначеного відділу також перебуває виконавче провадження №70831964 з примусового виконання виконавчого листа №607/9960/18 від 27.09.2021 року виданого Тернопільським міськрайонним судом на виконання рішення даного суду від 20.05.2021 року, яке набрало законної сили. Зазначені виконавчі провадження відкриті постановами державного виконавця від 30.09.2022 року та від 24.01.2023 року. Зазначила, що рішення суду від 14.08.2020 року відповідачем ОСОБА_2 не виконане на даний час, як не виконане й додаткове рішення цього ж суду від 20.05.2021 року ОСОБА_4 . Проте, станом на дату подання заяви заявником про роз`яснення рішення суду в приміщенні належного їй магазинку по АДРЕСА_1 надалі продовжують перебувати чужі речі (меблі, оргтехніка, товар, документи, тощо), приміщення магазину не передане їй відповідачами за актом приймання-передачі та не передано ключів від вхідних дверей даного магазину. Поряд із цим, зазначені відповідачі стверджують, що вони добровільно виконали ухвалені судом рішення, здійснивши передачу спірного магазину іншим особам, хоча перешкоди в його користуванні судом було усунуто заявнику. Відповідачі, на думку заявника, не вчинили дію, яку зобов`язував вчинити їх суд з метою відновлення порушених прав власника магазину, а вчинили дії спрямовані на протиправне чинення їй перешкод у користуванні ним. Державний виконавець 17.10.2022 року та 27.10.2022 року здійснила вхід до приміщення магазину з метою перевірки виконання ОСОБА_2 рішення суду від 14.08.2020 року, про що склала акти про неможливість проведення такої перевірки.

Представник ОСОБА_2 адвокат Александров В.В. подав письмові заперечення на подану заяву у яких вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення від 14.08.2020 року та додаткового рішення від 20.05.2021 року слід відмовити. Зазначив, що позовні вимоги було сформульовано ОСОБА_1 як негаторний позов, яка обрала такий спосіб захисту та зазначила притаманні йому позовні вимоги, а саме про виселення з безпідставно займаного приміщення. Вважає, що фактично позивач просить змінити спосіб захисту з негаторного на такий, що випливає з договірних відносин, тобто просить суд вийти за межі заявлених нею позовних вимог, після ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили, що не допускається. Відповідач ОСОБА_2 усунув ОСОБА_1 перешкоди у користуванні приміщенням спірного магазину, а саме звільнив його від своїх особистих речей та речей, які ним використовувались для здійснення підприємницької діяльності у зазначеному майні, не перебуває там особисто та не зберігає власного майна чи речей. Його користування спірним магазином здійснювалось на підставі договору оренди нерухомого майна від 12.04.2017 року. Крім цього, ОСОБА_2 здавав частину приміщення в розмірі 250 кв.м. в суборенду ОСОБА_4 на підставі договору суборенди нежитлового приміщення від 12.04.2017 року. З 06.02.2019 року спірне нерухоме майно перейшло у власність ТОВ «Талан Тер», що підтверджено постановою ВС від 16.09.2020 року у справі №607/155555/17. У власність ОСОБА_1 дане майно повернулось 08.12.2021 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25.06.2021 року у справі №607/16805/20. Так, 15.07.2021 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору суборенди нежитлового приміщення від 12.04.2017 року, якою вони достроково розірвали договір суборенди нежитлового приміщення від 12.04.2017 року. Після цього, того ж дня 15.07.2021 року між ТзОВ «Талан Тер» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна від 12.04.2017 року стосовно його дострокового розірвання. При цьому, все своє майно та речі ОСОБА_2 було відчужено 14.07.2021 року третім особам, про що свідчить договір купівлі-продажу від 14.07.2021 року та акти приймання-передачі до них. Відповідач 15.07.2021 року звільнив приміщення та передав його ТзОВ «Талан Тер», яке було його власником з 16.09.2020 року до 08.12.2021 року. Відтак, рішення №607/9960/18 вважається таким, що виконано, оскільки боржник усунув перешкоди, шляхом звільнення спірного приміщення. Проте, що рішення суду виконано добровільно шляхом його звільнення визнано заявницею та свідчить лист від 21.09.2021 року. У поданому відзиві ОСОБА_1 у даній справі зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не очікуючи набрання законної сили судовими рішеннями, усвідомивши неправомірність своїх дій щодо безпідставного користування спірним приміщенням добровільно з власної ініціативи звільнили його. ОСОБА_2 добровільно припинив чинити перешкоди заявнику у користуванні спірним магазином та звільнив його з 15.07.2021 року. Вказав, що на даний час ОСОБА_7 дане приміщення здає в оренду ТОВ «Арій Вест» та на підставі договору оренди від 16.07.2021 року (з 08.12.2021 року як правонаступник згідно із ст..770 ЦК України) яке їй сплачує орендну плату та заявник приймає її. Відтак, ОСОБА_2 виконав рішення суду добровільно та не чинить перешкод заявнику у його користуванні. Спірним приміщенням магазину користується та володіє юридична особа, відмінна від боржника. Вважає, що вимоги ОСОБА_1 наведені у заяві про роз`яснення рішення суду, вимагають звернення заявника із позовними вимогами до ТОВ «Талан Тер» та ТОВ «Арій Вест», що є можливим лише в окремому позовному провадженні. Фактично заявник намагається в такий спосіб вирішити спір про право, що на такій стадії не допускається. Заявник, на думку представника ОСОБА_2 не зважає на існування договору оренди від 16.07.2021 року між ТОВ «Талан Тер» та ТОВ «Арій Вест», які виникли після ухвалення судом рішення у цій справі. Ухвалене рішення від 14.08.2020 року у даній справі є цілком зрозумілим, не допускає кількох варіантів тлумачення, є вмотивованим та чітким, а тому не потребує роз`яснення. Відтак, просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні подану заяву підтримала та просить її задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник ОСОБА_2 адвокат Александров В.В. в судовому засідання вважає, що подана заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення не підлягає до задоволення, з підстав наведених у письмових запереченнях.

Інші учасники у справі, відповідач ОСОБА_4 , терті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, хоча були повідомлена про місце та час розгляду справи належним чином, що підтверджено документально.

В силу вимог ч.3 ст.271 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Перевіривши матеріали заяви та матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, позов задоволено. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належній їй на праві власності нежитловим приміщенням магазином, загальною площею 1 515,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити зазначене приміщення магазину. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., тобто по 352 грн.. 40 коп. із кожного. Зазначене рішення набрало законної сили.

Додатковим рішення цього ж суду від 20.05.2021 року у даній справі, доповнено резолютивну частини рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року висновком наступного змісту: Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належній їй на праві власності нежитловим приміщенням магазином, загальною площею 1 515,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 звільнити зазначене приміщення магазину. Стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., тобто по 352 грн.. 40 коп. із кожного. Зазначене рішення набрало законної сили.

Судом з`ясовано, що на виконанні відділу ДВС у м.Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуваюють виконавчі провадження №69959286, №70831964 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським міськрайонним судом на виконання рішення даного суду від 14.08.2020 року, та додаткового рішення цього ж суду від 20.05.2021 року, що підтверджено копіями постанов про відкриття виконавчого провадження.

На момент розгляду даної заяви, зазначені виконавчі провадження не закінчено, судові рішення не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

При цьому, ч. 2 ст. 271 ЦПК України визначає, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», питання роз`яснення рішення суду розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення, а саме, мають місце положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, мотиви наведені у ній, вислухавши аргументи учасників справи вважає, що слід роз`яснити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року у даній цивільній справі, зазначивши, що усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні належній їй на праві власності нежитловим приміщенням магазину, загальною площею 1515,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити зазначене приміщення магазину, полягає у звільненні ОСОБА_2 зазначеного нежитлового приміщення магазину від усіх його речей, які знаходяться у ньому та потрапили у нього з його дозволу. Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити й додаткове рішення цього ж суду від 20 травня 2021 року у даній справі, зазначивши, що усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні належній їй на праві власності нежитлового приміщення магазину, загальною площею 1515,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 звільнити зазначене приміщення магазину, полягає у звільненні ОСОБА_4 зазначеного нежитлового приміщення магазину від усіх його речей, які знаходяться у ньому та потрапили у нього з його дозволу. При цьому, суд відкидає твердження представника ОСОБА_2 адвоката Александрова В.В. з приводу того, що таке роз`яснення судового рішення буде змінювати його зміст. Адже, судом у вказаних рішеннях було встановлено, що, ОСОБА_2 , як новий власник орендованого відповідачем майна неодноразово попереджала його про звільнення приміщення, або ж про укладення із нею нового договору оренди, із погодженням із нею усіх істотних умов такого правочину, у тому числі орендної плати…Вимоги ОСОБА_1 надсилались відповідачу упродовж 2017, 2018, 2019 років, а тому останньому добре було відомо про не бажання позивача продовжувати зазначений договір оренди, тобто про відсутність її волевиявлення щодо цього…Однак, про такі заперечення нового власника майна щодо продовження ОСОБА_2 ним користуватись, відповідачу було відомо ще задовго до закінчення строку зазначеного договору оренди нерухомого майна…Крім цього, судом було встановлено, що право ОСОБА_2 , як власника спірного приміщення також було порушене й іншим відповідачем ОСОБА_4 , який без відома позивача проводить господарську діяльність у належному їй магазині. Таким чином, суд вважає, що зазначене ним наведене роз`яснення не буде змінювати зміст ухвалених судових рішень, а дасть змогу зрозуміти його для осіб, стосовно яких воно ухвалене, а також для осіб, які будуть здійснювати його виконання. Щодо решти вимог заявника, наведених у поданій ним заяві, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки доцільність підписання акту приймання передачі між стягувачем та боржником повинен вирішувати державний виконавець під час його виконання. Щодо вимог про передачу їй ключів боржниками від вхідних дверей спірного магазину, суд зазначає, що така вимога ОСОБА_1 у поданому нею позові у даній справі не заявлялись та обставини щодо цього судом не з`ясовувались.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 271, 353, 354 України,суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року та додаткового рішення цього ж суду від 20 травня 2021 року у цивільній справі №607/9960/18, задовольнити частково.

Роз`яснити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року у справі №607/9960/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, зазначивши, що усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні належній їй на праві власності нежитловим приміщенням магазину, загальною площею 1515,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити зазначене приміщення магазину, полягає у звільненні ОСОБА_2 зазначеного нежитлового приміщення магазину від усіх його речей, які знаходяться у ньому та потрапили у нього з його дозволу.

Роз`яснити додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 травня 2021 року у справі №607/9960/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, зазначивши, що усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні належній їй на праві власності нежитлового приміщення магазину, загальною площею 1515,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 звільнити зазначене приміщення магазину, полягає у звільненні ОСОБА_4 зазначеного нежитлового приміщення магазину від усіх його речей, які знаходяться у ньому та потрапили у нього з його дозволу.

В решті вимог, заяви, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 березня 2023 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан