Ухвала

24 січня 2023 року

м. Київ

справа № 279/3935/21

провадження № 61-711ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частки майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила стягнути з відповідача на свою користь половину вартості автомобіля марки FORD FIESTA, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1987 року випуску, у розмірі 12 692,50 грн, та припинити право власності позивача на цей автомобіль; стягнути половину вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN SHARAN 1.9 TDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2001 року випуску, у розмірі 77 350,00 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що з 24 липня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте їх спільне подружнє життя не склалося, вони проживають окремо. В період шлюбу, 28 січня 2010 року вони придбали за спільні кошти легковий автомобіль марки FORD FIESTA, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1987 року випуску, вартістю 22 127,00 грн. А також 18 травня 2019 року вони придбали легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN SHARAN 1.9 TDI, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2001 року випуску, вартістю 128 619,00 грн. Відповідач не визнавав указане майно спільною сумісною власністю, позбавив позивачку доступу до автомобілів і без її згоди (21 травня 2021 року) відчужив автомобіль VOLKSWAGEN SHARAN 1.9 TDI, 2001 року випуску, у зв`язку з чим остання звернулась до суду з цим позовом.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, позов задоволено. В порядку поділу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину вартості автомобіля марки FORD FIESTA, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1987 року випуску, у розмірі 12 692,50 грн, а право власності ОСОБА_2 на цей автомобіль припинено. В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN SHARAN 1.9 TDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2001 року випуску, у розмірі 77 350,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення двох оцінок колісних транспортних засобів в сумі 2 400,00 грн.

ОСОБА_1 у січні 2023 року через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна позову у цій справі 90 042,50 грн (12 692,50 грн + 77 350,00 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частки майна відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак