ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1417/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2023 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого суді Іщенко І.М. при секретарі Клисак Н.Г., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Іванченко А.Л., представника відповідача адвоката Петренко І.Ф., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В

В грудні 2022 року до суду звернулась представник позивача адвокат Іванченко А.Л. із зазначеним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 адміністративними правопорушеннями передбаченими 173-2 ч.1КК України, мотивуючи тим, що із 26.09.1997 року по 28.11.2022 рік вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням Петриківського райсуду внаслідок того, що чоловік вчиняв насилля в сім`ї, ображав її, застосовував фізичну силу, що приводило її втрати психологічного здоров`я.

Так, 10.05.2020 року ОСОБА_2 за місцем проживання, здійсним проти неї умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки по погрози фізичною розправи, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності Петриківського райсуду 2.07.2020 року по ст.173-2 КУпАП і призначено покарання у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян .

22.09.2022 року відповідач був повторно притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП за домашнє насильство проти неї, де ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою в наслідок чого позивачці завдана шкода психологічному здоров`ю, так як ОСОБА_2 , штовхав її, розірвав одяг, облив її дизельним паливом волосся та тіло, погрожуючи підпалити її , при цьому сумка, косметичка та окуляри були пошкоджені в мастильній речовині, відповідач силою забрав її мобільний телефон та розбив його. Вона викликала працівників поліції і був складений протокол на відповідача за порушення ст.173-2 ч.1КУпАП і призначений адміністративний штраф в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивачка посилається на те, що зазнала сильних душевних страждань, порушені її права, честь та гідність, порушений звичайний спосіб життя та отримала постійне пригнічення. Відповідач не заперечував в письмових поясненнях що викинув мобільний телефон до вбиральні, пошкодив її особисті речі, в результаті знищення одягу , сумки та особистих речей, які підлягали відновленню їй спричинено майнову шкоду на 8000 грн, знищений телефон, згідно цін інтернет магазину коштує 4 689 грн, а 2.09.2022 року вона була змушена купувати новий телефон за 8 148 грн та відновлювати сім-карту.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 60 000 , матеріальну шкоду в розмірі 12 689 грн і всі судові витрати пов`язані із розглядом справи.

16.12.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання із викликом сторін ( а.с.33)

07.03.2022 року надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, в якій він заперечував проти позову в повному обсягу і вважав позовні вимоги позивача безпідставними, так як матеріальна та моральна шкода необґрунтована, просить відмовити в позові ( а.с.66 )

11.04.2023 року в підготовчому засіданні за клопотанням представника позивача адвоката Іванченко А.Л. по справі була призначена судово-психологічна експертиза щодо спричинення моральних страждань ОСОБА_1 діями відповідача ( а.с.103 )

22.06.2023 року цивільна справа була повернена до суду без виконання так як не проведена оплата позивачем ( а.с.113.)

04.07.2023 року справа була призначена до судового розгляду із викликом сторін.( а.с.124)

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд позов задовольнити, зазначила, що всі докази наявні в матеріалах справи, надано висновок психолога щодо її морального стану, до лікарів не зверталась, чеки та квитанції які б підтверджували майнову шкоду відсутні, так не збереглися, але вона перенесли психічне та фізичне насилля із боку чоловіка в період із 2020 по 2022 роки, він принижував та ображав її постійно що привело до розлучення, не проведена психологічна експертизу, так як вартість її в розмірі 35000 грн проведення не змогла оплатити і для неї є непосильною, відповідач пошкодив її особисте майно, телефон і не вибачився та не відшкодував збитки. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути 16500 грн із відповідача на її користь за правничу допомогу адвоката.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , вважає належними доказами по справі щодо висновку практикуючого психолога щодо пригніченого стану позивачки, судом оглянуті постанови суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, сам ОСОБА_2 не заперечував в суді що пошкодив телефон та майно відповідачки, просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, однак не заперечував, що між ним та позивачкою 10.05.2020 року та 2.09.2022 року виникли скандали на ґрунті особистих неприязних відносин, де вони висловлювались один на одного лайкою і він схватив телефон дружини та кинув його на землю, не заперечує що вимазав соляркою речі, були складені протоколи, про яким судом було винесено адміністративні штрафі, які він сплатив. В подальшому із позивачкою розлучився, був судовий процес про поділ майна, майнову шкоду добровільно не відшкодував, вважає її недоведеною. Просить відмовити в позові.

Представник відповідача адвокат Петренко І.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила суд в позовних вимогах позивача відмовити, так як не отримано достатніх доказів для доведення винуватості відповідача, позивачка обманим шляхом заволоділа коштами позивача та виїхала із будинку після розлучення, відсутні докази майнової шкоди, психологічна експертиза позивачем не проведена, висновок практикуючого психолога є неналежним доказом.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що є знайомою позивачки, довгий час спілкується із нею, знаходиться в дружніх стосунках. Зі слів ОСОБА_1 відповідач у період із 2020 року по вересень 2022 року ображав її, були часто сімейні конфлікти, позивачки викликала працівників поліції, він пошкодив її телефон та майно, після чого вони розлучились.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідка, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що у позовні вимоги слід задовольнити частково в зв`язку з наступним.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що з 26.09.1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі із 26.09.1997 року по 28 .11.2022 року, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та судовим рішенням про розірвання шлюбу ( а.с.166,167)

Судом оглянуто матеріали адміністративного протоколу від 10.05.2020 року складеного інспектором поліції Петриківського РВ Ягольником К.С. із якого вбачається, що 10 травня 2020 року близько в 7.50 ОСОБА_2 за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , перебуваючи в збудженому стані вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 психологічне насильство в сім`ї, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 10.05.2020 р чоловік погрожував їй розправою на протязі 2-х років, звинувативши її в поганому веденні домогосподарства, почав бити її кулаками по спині та голові, після чого вона закрилась на кухні та викликала працівників поліції .

Постановою судді Петриківського райсуду від 02.07.2020 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.173-2 ч.1 КУпАП і накладено адміністративний штраф в розмірі 170 грн.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував факт сварки із позивачкою 10.05.2020 року та виклик працівників поліції дружиною, до суду не явився на розгляд адміністративної справи, однак постанову не оскаржував і сплатив штраф в розмірі 170 грн.

В судовому засіданні було оглянуто матеріали адміністративного протоколу від 02.09.2022 року складеного інспектором поліції Петриківського РВ Кабаченко В.В. із якого вбачається, що 02 вересня 2022 року близько в 11.30 ОСОБА_2 за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 домашнє насильство , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_2 02.09.2022 року під час сварки силою забрав її мобільний телефон та кинув його на бетон, погрожував застосувати фізичну силу, після чого прибігли ії донька та зять і почали його заспокоювати, однак чоловік почав битись із ним, а потім забрав в неї розбитий телефон і викинув в туалет. Після цього вона викликала працівників поліції, а чоловік почав обливати дизельним паливом її особисті речі, погрожував облити її та доньку падивом, пошкодив її сумку. Коли приїхали працівники поліції , ОСОБА_2 на них кидався, не слухав і на нього оділи кайданки.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2 в нього 02.09.2022 року виникла сварка із дружиною ОСОБА_1 , він виникув її мобільний телефон до туалету і хотів підпалити її сумку, але цього не зробив, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

Постановою суду від 22.09.2022 року ОСОБА_2 було притягнуто за порушення ст. 173-2 та по ст. 185 КУпАп України, де вбачається що він визнав свою винуватість і призначений штраф в розмірі 340 грн.

Відповідач вказану постанову суду не оскаржував, сплатив штраф про що повідомив суду.

Таким чином, в суді було встановлено, що відповідач притягувався постановами Петриківського райсуду 02.07.2020 року та 22.09.2022 року за порушення ст. 173-2 ч.1 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства, а саме будь- яких дій фізичного, психологічного та економічного характеру, внаслідок чого потерпілій особі ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю.

Відповідно до ст. 29 Закону України « Про запобігання та протидію домашнього насильства відповідальність за вчинення домашнього насильства несе кривдник відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 30 Закону особа, яка має право на відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, моральна шкода відшкодовується у повному обсязі не залежно від розміру відшкодування матеріальної шкоди.

Крім цього, положення частини 2 ст. 30 Закону визначає, що порядок відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої в результаті вчинення домашнього насильства, визначається Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.

В загальному розумінні «моральної шкоди», що трактується в положеннях ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичних болях та стражданнях, душевних стражданнях та у приниженні честі, гідності або ділової репутації фізичної особи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина друга цієї статті визначає, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Такі ж правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2013 року у справі № 3-72гс12, від 03 червня 2015 року у справі № 6-305цс15, від 09 листопада 2016 року у справі № 3-1071гс16, а саме, за змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Тобто, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина заподіювача шкоди.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, а на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1 ст. 76 докази є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 цієї постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Позивачкою не було доведено розмір матеріальної шкоди на суму

12 689 грн та не підтверджено належними і допустимими доказами.

ОСОБА_1 не зверталась до медичних органів по факту спричинення їй відповідачем тілесних ушкоджень і не надано квитанцій чи чеків щодо пошкодженого майна від 2.09.2022 року, про що позивач зазначила в позові та пояснювала в суді, однак відповідач в поясненнях адміністративного протоколу та в суді не заперечував що 02.09.2022 року він кидав мобільний телефон позивачки спочатку об землю, а потім кинув його у вигрібну яму, пошкодив мастилом особисті речі позивачки, однак розмір майнової шкоди позивачем не доведено належними доказами.

Таким чином, в позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення із відповідача матеріальної шкоди в розмірі 12 689 грн слід відмовити.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Приймаючи до уваги, що позивачка 10.05.2020 року та 02.09.2022 року отримала моральні страждання від неправомірних дій відповідача, що вплинула на її психологічне здоров`я, отримала стрес, було пошкоджено її особисте майно, відповідач був притягнутий за такі дії до адміністративної відповідальності, суд вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди із відповідача задовольнити частково.

Приймаючи до уваги пояснення позивачки в суді, свідка ОСОБА_4 , висновок практичного психолога ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1 отримувала від дій чоловіка тривале фізичне та моральне насилля, та що їй рекомендоване довготривала психологічна реабілітація і корекція емоційного стану ( а.с.43-45) сам відповідач не заперечував що у нього із колишньою дружиною були і залишаються напружені відносини відносно поділу спільного майна, з урахуванням ставлення відповідача до своїх дій, який не вибачився перед позивачем і вважає, що належить відмовити їй в позовних вимогах, з урахуванням моральних страждань позивачки, приймаючи до уваги відсутність доказів фізичного насилля з боку відповідача , суд вважає стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В інших вимогах слід відмовити як надмірно завищених.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, тільки в частині стягнення моральної шкоди, то сплата судових витрат в розмірі 992 грн 40 коп слід покласти на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір « за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди не були задоволені, позивачем не сплачений судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп при подачі до суду позову, то із позивача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Позивачкою заявлено вимоги про стягнення із відповідача на її користь судових витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 16 500 грн, долучено квитанції та чеки по оплаті праці адвоката Іванченко А.Л.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, приймаючи до уваги підготовку та розгляд справи, обсяг наданих послуг та виконання робіть. Їх вартість.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірними.

Приймаючи до уваги, що позивачці позовні вимоги задоволені частково та обсяг наданих послуг адвоката Іванченко А.Л., суд вважає стягнути із відповідача на користь позивачки розмір правничої допомоги пропорціональну розміру задоволених судом позовних вимог, а саме в сумі 10 000 грн, в іншій частині вимог стягнення витрат на адвоката слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 29, 30 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ,суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн в рахунок правової допомоги адвокату та судові витрати в розмірі 992 грн 40 коп за подачу позовних вимог немайнового характеру, а всього 20 992 грн 40 коп ( двадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві ) грн на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,і.н. НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 .

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,і.н. НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 судові витрати в розмірі 992 грн 40 коп за подачу позовних вимог майнового характеру на користь держави.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко