печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2357/20-ц
Пр. № 2-1496/24
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Андрієнко І.І.,
позивача: не з`явився,
представника позивача: не з`явився,
відповідача-1: не з`явився,
відповідача-2: не з`явився,
відповідача-3: не з`явився,
відповідача-4: не з`явився,
відповідача-5: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі - відповідач-3, ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 (далі - відповідач-4, ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 (далі - відповідач-5, ОСОБА_6 ), в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що позивач є власницею квартири АДРЕСА_1 , відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, проте не є власниками цього нерухомого майна. Вказує, що відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 не проживають більше одного року, особистих речей відповідачів у квартирі не має; тягар утримання нерухомого майна відповідачі не несуть, комунальні платежі не сплачують. За таких обставин, позивач звернувся до відповідача з указаним позовом.
Також представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати у Печерській районній в м. Києві державній адміністрації, а саме Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб довідку (витяг) або інформацію про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2020 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та підготовче засідання у справі призначено на 25.06.2020 року.
24.06.2020 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бондаря А.В. надійшла заява про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті. Крім того, представник позивача просив розглянути вказане клопотання за відсутності позивача та його представника.
25.06.2020 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Татунця В.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
25.06.2020 року з використанням підсистеми «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Татунця В.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача-2 - адвоката Татунця В.В., відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 12.11.2020 року.
05.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бондаря А.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 23.03.2021 року.
12.11.2020 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Татунця В.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеної на 12.11.2020 року, яка була передана головуючому судді 13.11.2020 року.
23.03.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бондаря А.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.03.2021 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 08.07.2021 року.
08.07.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бондаря А.В. надійшла заява про виклик свідків та розгляд клопотання за відсутності представника позивача.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2021 року, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 01.12.2021 року.
01.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бондаря А.В. надійшла заява, в якій останній просив розглянути заяву про виклик свідків за його відсутності, закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року у задоволенні заяви представника позивача про виклик свідків у вказаній цивільній справі відмовлено; закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 17.03.2022 року.
17.03.2022 року справу було знято зі складу у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, суддів та працівників апарату суду та призначено до судового розгляду на 25.10.2022 року.
25.10.2022 року, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Києві, справу було знято зі складу, судове засідання призначено на 21.12.2022 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2022 року у зв`язку із неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 04.04.2023 року.
04.04.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бондаря А.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій останній зазначив, що проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
В судове засідання 04.04.2023 року учасники справи не з`явились.
Представник позивача у заяві від 04.04.2023 року просив розглядати справу за відсутності позивача та її представника.
Відповідачам направлялись судові повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверти повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, зважаючи на те, що судові повістки були направлені відповідачам на зазначені в позовній заяві адреси місця реєстрації останніх, проте, конверти повернулися із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», а відповідачі про зміну адреси суд не повідомляли, то суд вважає, що судові повістки відповідачам вручені.
Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзиви відповідачі не подали, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві від 04.04.2023 року.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Суд встановив, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29.07.2003 року, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідченим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № 4671 (а. с. 5) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 133239964 від 04.08.2018 року (а. с. 6).
Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 26.07.2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено шлюб, про що зроблено запис за № 33 (а. с. 7).
Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщені, станом на 27.01.2020 року в квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з 12.04.2005 року зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 18.04.2008 року зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 18.06.2009 року зареєстрований ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 07.07.2009 року зареєстрована ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з 04.08.2009 року зареєстрований ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 27.04.2010 року зареєстрована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , починаючи з 08.02.2011 року зареєстрована ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , починаючи з 06.09.2011 року зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та починаючи з 23.09.2019 року зареєстрована ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а. с. 35).
Позивачем надано копію акту прийому-передачі нерухомого майна від 22.01.2018 року, Додатку № 1 до Договору оренди нерухомого майна від 22.01.2018 року, з якого вбачається, що 22.01.2018 року ОСОБА_1 здала в оренду квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_17 (а. с. 15).
Згідно з протоколом опитування адвокатом особи за її згодою від 23.12.2019 року, адвокат Бондар А.В. опитав за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_17 , який повідомив, що проживає у вказаній квартирі з 22.01.2018 року на підставі договору оренди від 22.01.2018 року та підтвердив факт, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в квартирі не проживають, їхні речі в квартирі відсутні (а. с. 17).
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Верховний Суд України у постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
В свою чергу, ст. 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Так, відповідачі не є членами сім`ї позивача та в квартирі АДРЕСА_1 , фактично не проживають.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З наведеною нормою кореспондується п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року, якими встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В порушення обов`язку, встановленого ст. 81 ЦПК України, відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження права на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають, оскільки з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщені за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 27.01.2020 року ОСОБА_4 не значиться зареєстрованою у житловому приміщенні за цією адресою.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів підлягає судовий збір у розмірі 840,80 грн., а саме по 210,20 грн. з кожного.
Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 317, 321, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 156, 162 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 280-283, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 по 210 (двісті десять) грн. 20 коп. з кожного у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач-1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші дані невідомі.
Відповідач-2: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , інші дані невідомі.
Відповідач-3: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , інші дані невідомі.
Відповідач-4: ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , інші дані невідомі.
Відповідач-5: ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші дані невідомі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 18.04.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко