Житомирський апеляційний суд
Справа №275/539/22 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л.І.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Руденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №275/539/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою через представника Малевську Євгенію Юріївну ,

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Лівочки Л.І. у смт.Брусилів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4 000 грн щомісячними платежами, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття.

Позов обґрунтовувала тим, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2019 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірваний. Малолітня дочка ОСОБА_5 залишена проживати з матір`ю, тобто нею. Отже, дівчинка перебуває на її утриманні. Відповідач свої обов`язки по утриманню доньки не виконує та матеріальної допомоги не надає. Батько дитини працює неофіційно та отримує відповідний дохід, а тому має сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, що необхідна та достатня для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4 000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат. В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.

ОСОБА_2 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через представника Малевську Є.Ю. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі 4 000 грн. відмовити та призначити сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не підтвердив та не спростував тверджень позивача про те, що ОСОБА_2 не виконує своїх обов`язків щодо дочки та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Зазначає, що після розірвання шлюбу з власної ініціативи ОСОБА_2 продовжував піклуватися про доньку та надавав необхідний продуктовий кошик, постійно відгукувався на прохання дитини щодо купівлі одягу та необхідних речей. Підтвердженням того, що він піклується про дитину є те, що придбаний ним за власні кошти автомобіль залишився у розпорядженні колишньої дружини. Можливість піклуватися про доньку у нього припинилася після переїзду позивача на постійне місце проживання до смт. Брусилів, а його намагання продовжити спілкування з донькою не дали позитивного результату. Наполягає на тому, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти лише у мінімально гарантованому розмірі, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_2 із 07 червня 2022 року звільнений з останнього місця роботи в м.Києві, що підтверджується копією трудової книжки, та вимушено переїхав на проживання до м.Сквири Київської області у зв`язку з погіршенням стану здоров`я його матері, яка є пенсіонеркою. Наразі на його утриманні перебуває мати, оскільки пенсії останньої не вистачає на життя та ліки. Офіційного місця роботи в нього немає, а його дохід непостійний та незначний. ОСОБА_2 не має автомобіля, крім того, що перебуває у користуванні позивача. Також у відповідача немає власного житла. Жодних придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, ОСОБА_2 не здійснював. Позивач не надала доказів на підтвердження платоспроможності відповідача сплачувати вказаний розмір аліментів, а тому заявлений позивачем розмір аліментів недоведений. Позивач переконує у необхідності встановлення дитині брекитів, але при цьому зазначає суперечливі відомості щодо суми коштів, які необхідні для проведення вказаної процедури, що наводить батька дитини на думку про свідоме надання матір`ю дівчинки неправдивих відомостей. ОСОБА_2 не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та від утримання малолітньої доньки, але наразі має можливість сплачувати аліменти в розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що відповідач свої обов`язки по утриманню дитини не виконує та матеріальної допомоги не надає. Вона з донькою проживала окремо та весь тягар утримання дитини на ній. У зв`язку з війною вона із дочкою переїхала до стм Брусилів, де проживає по даний час. За весь час проживання в смт Брусилів відповідач жодного разу не поцікавився донькою, станом її здоров`я, навчання, а тим більше не надавав ніякої матеріальної допомоги. Факт того, що відповідач працює неофіційно не є підставою для звільнення від сплати аліментів.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність на підставі документів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Малевська Є.Ю. судові повістки отримали відповідно 03 лютого 2023 року та 01 лютого 2023 року, тобто завчасно (а.с.113-114). Представник ОСОБА_2 адвокат Малевська Є.Ю. на електронну пошту апеляційного суду спрямувала клопотання про відкладення розгляду справи, яке Житомирським апеляційним судом отримано в день розгляду справи. Причину перенесення розгляду справи обґрунтувала лише зайнятістю в іншому судовому процесі, але доказів у підтвердження такої обставини електронною поштою не надала. При цьому, кваліфікований представник не пояснила, чому надала перевагу юридичній допомозі клієнту в іншій справі, а не розгляду справи про утримання малолітньої дитини, яка покликана на захист інтересів малолітнього та саме розгляду такої категорії справ має надаватися перевага. Оскільки відсутні підстави вважати, що адвокат не з`явилася з поважних причин, то саме по собі надання переваги іншій справі, ще не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Приймаючи до уваги чутливий предмет спору цієї справи, яка відноситься до категорії справ першочергового розгляду, вже не говорячи про розумні строки розгляду справи, колегія суддів доходить висновку, що неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, оскільки в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу про подання додаткових доказів не заявлено, а тому справу належить переглянути апеляційному суду виключно за наявними в ній доказами та позиціями сторін, що викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї. Участь у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому апеляційним судом права відповідача не порушені (ст.372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог частин першої, другої ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний. Дитина ОСОБА_4 залишена проживати з матір`ю, тобто позивачем (а.с.2).

Довідкою відділу «Центра надання адміністративних послуг» Брусилівської селищної ради від 30 серпня 2022 року №3031 підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в АДРЕСА_1 та її сім`я складається з дочки ОСОБА_4 (а.с.3).

За попереднім планом лікування дівчинка потребує металевих брекетів (а.с.41-43).

ОСОБА_2 до 07 червня 2022 року працював водієм автотранспортних засобів у Приватному підприємстві «АВЕН-ЄЗКР» та звільнився за власним бажанням, що підтверджується ксерокопією його трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.26-27).

Згідно з частинами першою - третьою ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки останнім часом сторони не можуть домовитися між собою про утримання малолітньої доньки, то спір про те, якою мусить бути участь батька дівчинки у її матеріальному утримані, має бути вирішений судом за зверненням матері, із якою проживає дитина.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 01 січня 2022 року - 2 618 гривень, з 01 липня - 2 744 гривень, а з 01 грудня - 2 833 гривень.

Відповідно до частини першої ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга ст.182 СК України).

Як убачається із вищевикладеного, відповідач до 07 червня 2022 року мав офіційне постійне місце роботи та працював водієм автотранспортних засобів у м.Києві, але звільнився за власним бажанням (підстава звільнення: ст.38 КЗпП України).

Відповідач на відміну від позивача здоровий. Позивач же згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1609 має порушення хребта та перенесла операційне втручання наприкінці 2020 року (а.с.44).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги наявність у відповідача на утриманні матері ОСОБА_7 та погіршення її стану здоров`я грунтуються на припущеннях. Дійсно, із наданих сторонами на засадах змагальності доказів убачається, що мати відповідача ОСОБА_7 досягла пенсійного віку та отримує пенсію (а.с.58). Проте, не доведено розмір пенсії матері відповідача, її стан здоров`я, понесення відповідачем витрат на утримання матері та потребу такої в постійному сторонньому догляді, а сам по собі похилий вік ще не є беззаперечною обставиною, яка підтверджує реальний стан здоров`я та надану допомогу.

Отже, відповідач є працездатною особою, який не має аліментних зобов`язань щодо утримання інших малолітніх або неповнолітніх дітей, окрім доньки ОСОБА_5 , яка досягла віку дванадцяти років.

Доводи відповідача про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі мінімального гарантованого розміру, тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік», безпідставні, оскільки такий розмір аліментів ст.182 СК України передбачений як необхідно-мінімальний та не є обмеженням для платника аліментів, враховуючи, що чинним законодавством саме на батьків покладений обов`язок забезпечити гармонійній розвиток дванадцятирічної дівчинки. Встановлений законом прожитковий мінімум це мінімальна сума, але дитині для повноцінного розвитку потрібні кошти на якісне харчування, засоби для отримання повноцінного навчання, одяг, лікування тощо, а прожитковий мінімум не може забезпечити гармонійного розвитку дитини із огляду на постійне зростання цін навіть на необхідне.

Отже, якщо за медичними показниками дитині рекомендовано носіння брекетів для виправлення прикусу, то її батько нарівні із матір`ю, тобто наполовину, зобов`язаний понести витрати, оскільки дитина ще не здатна забезпечити покриття своїх потреб.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, правильно застосував положення ст.182 СК України та дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку розмір аліментів у твердій грошовій сумі має становити 4 000 грн, що є достатнім для дитини відповідного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, а не лише матері.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не входить до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач офіційно не працевлаштований. Вказана обставина не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне існування своєї малолітньої дитини та сплачувати аліменти на її утримання. Крім того, досвід роботи та кваліфікація дозволяє відповідачу працевлаштуватися. Неможливість працевлаштування ОСОБА_2 не підтверджена належними і допустимими доказами та, як зазначалося вище, відповідач звільнився з роботи з власної ініціативи, а не з ініціативи роботодавця. Протипоказань до роботи останній не має.

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з обов`язку батьків утримувати дитину, врахувавши вік дитини, зваживши на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку і найвищих інтересів малолітньої дитини, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача та стягнув аліменти в твердій грошовій сумі 4 000 грн, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, яким суд першої інстанції надав правильну юридичну оцінку.

Обставини особистого спілкування ОСОБА_2 із донькою ОСОБА_5 не звільняє відповідача від обов`язку утримувати свою малолітню доньку. Навпаки, за заявою батька дитини орган опіки та піклування уповноважений визначати способи спілкування з дитиною для того ж батьків, хто проживає окремо. Якщо той із батьків, із ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для зміни або скасування такого рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника Малевську Євгенію Юріївну , залишити без задоволення.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 02 березня 2023 року.