Справа №705/299/23
2-з/705/5/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року Суддя Уманського міськрайонного суду Гудзенко В.Л. розглянувши заяву ОСОБА_1 , поданої представником позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Разом з позовом подана заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову в якій вказує на те, що 18.12.2020 року він надав в борг ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 150000,00 гривень в національній валюті України «гривня». Останній в свою чергу зобов`язався повернути кошти в строк до 28.02.2021 року. Загальна сума боргу становить 211202,37 грн. з урахуванням інфляційних втрат. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернув борг. В зв`язку з чим, з метою уникнення виконання рішення суду, а відповідно й ухилення від сплати суми боргу, вважає за необхідне застосувати такий захід забезпечення позову, як арешт майна належного відповідачу. Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття такого заходу забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу. Крім такого такий захід є співмірним із заявленими вимогами про стягнення боргу за договором позики. Тому заявник просить застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все належне майно, рухоме й нерухоме, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких вимог закону та мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості, зокрема, про те, на яке саме майно позивач просить накласти арешт, де це майно знаходиться, яка вартість такого майна, є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача у межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 211202,37 грн., представником позивача недоведено співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а саме: не вказано майно, на яке просить накласти арешт, не надано відомостей та доказів на підтвердження вартості майна, не вказано місце знаходження майна, його реквізити, яке перебуває у власності відповідача, що позбавляє суд можливості визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Керуючись ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої представником позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відмовити.

Копію ухвали надіслати представнику заявника ОСОБА_2 ..

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.Л. Гудзенко