УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану їх представником, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1 про припинення поруки,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

28 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 про припинення поруки.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 про припинення поруки відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року стягувача ПАТ «Дельта Банк» замінено на ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

У жовтні 2022 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчих листів № 760/19220/14-ц, видані Солом`янським районним судом м. Києва 14 січня 2016 року та 27 січня 2021 року, такими, що не підлягають виконанню.

Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18, з якої вбачається, що в разі завершення позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями цього закону всі наступні вимоги є недійсними.

Кредитний договір забезпечений лише одним видом забезпечення, а саме іпотекою, а тому кредитом і боржник повинні та мали право розраховувати, що заборгованість у випадку неповернення її боржником повинна та могла бути погашена в досудового порядку саме за рахунок іпотечного майна, а тому кредитом повинен був діяти таким чином, щоб заборгованість була погашена за рахунок іпотечного майна в повному обсязі. Оскільки кредитор позасудовим способом на підставі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» поновив порушене боржником право, тому примусове виконання державним виконавцем виконавчого листа призведе до подвійного стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості.

Сторони у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, з яких вбачається, що вони просять розглядати справу у їх відсутність.

У матеріалах справи містяться письмові заперечення представника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», в яких остання просить відмовити в задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню (т. 2, а.с. 96-100). Зазначено, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечено не лише іпотекою за іпотечним договором від 15 серпня 2007 року, а й порукою ОСОБА_2 за договором поруки від 15 серпня 2007 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 910/6355/20 досліджувала питання можливості припинення кредитного зобов`язання внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки при декількох способах забезпечення та дійшла до наступних висновків. Позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора. Допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, законодавець тим встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема, стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Водночас у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами чи їх сукупністю (зокрема, іпотекою, заставою рухомого майна, майнових прав, порукою) основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки не потягла повного задоволення його вимог.

Відповідно до звітів про експертну оцінку ринкова вартість предмета іпотеки, яке набуло у власність ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», становить 920010 гривень 75 копійок, а заборгованість за виконавчими листами складає 1634347 гривень 61 копійку. За таких обставин, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором не є виконаним, а тому відсутні підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 про припинення поруки відмовлено (а.с. 123-126).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року залишено без змін (а.с. 154-159).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року залишено без змін (а.с. 190-192).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року стягувача ПАТ «Дельта Банк» замінено на ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (т. 1, а.с. 235-236).

14 січня 2016 року на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 68-69).

27 січня 2021 року на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 70-71).

03 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Турчиним А.А. було відкрито виконавче провадження № 67365899 з примусового виконання виконавчого листа № 760/19220/14-ц, виданого 14 січня 2016 року (т. 2, а.с. 72-73).

09 серпня 2022 року старшим державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Відешиною А.С. було відкрито виконавче провадження № 69570652 з примусового виконання виконавчого листа № 760/19220/14-ц, виданого 27 січня 2021 року (т. 2, а.с. 74-75).

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчих листів № 760/19220/14-ц, видані Солом`янським районним судом м. Києва 14 січня 2016 року та 27 січня 2021 року, такими, що не підлягають виконанню.

Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18, з якої вбачається, що в разі завершення позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями цього закону всі наступні вимоги є недійсними. Кредитний договір забезпечений лише одним видом забезпечення, а саме іпотекою, а тому кредитом і боржник повинні та мали право розраховувати, що заборгованість у випадку неповернення її боржником повинна та могла бути погашена в досудового порядку саме за рахунок іпотечного майна, а тому кредитом повинен був діяти таким чином, щоб заборгованість була погашена за рахунок іпотечного майна в повному обсязі. Оскільки кредитор позасудовим способом на підставі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» поновив порушене боржником право, тому примусове виконання державним виконавцем виконавчого листа призведе до подвійного стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 цієї статті визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 910/6355/20 звертає увагу на викладену нею правову позицію в постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 про те, що позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора. Допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, законодавець тим встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема, стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Водночас у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами чи їх сукупністю (зокрема, іпотекою, заставою рухомого майна, майнових прав, порукою) основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки не потягла повного задоволення його вимог. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17.

Вбачається, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечено шляхом укладення між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» іпотечного договору від 15 серпня 2007 року (т. 2, а.с. 62-66) та шляхом укладення між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» договору поруки від 15 серпня 2007 року (т. 1, а.с. 21-23).

Відповідно до іпотечного договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,066 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором право власності на зазначену квартиру та земельну ділянку перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (т. 2, а.с. 76-79).

З заперечень представника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» вбачається, що відповідно до звітів про експертну оцінку ринкова вартість предмета іпотеки, яке набуло у власність ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», становить 920010 гривень 75 копійок (т. 2, а.с. 102, 103), а заборгованість за виконавчими листами складає 1634347 гривень 61 копійку. За таких обставин, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором не є виконаним.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Оспорювані виконавчі листи перебувають на примусовому виконанні.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вбачається, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року станом на 19 січня 2023 року не виконано у повному обсязі.

Враховуючи пояснення представника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» щодо непогашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі за рахунок іпотечного майна та правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 910/6355/20, підстави для визнання виконавчих листів № 760/19220/14-ц, виданих Солом`янським районним судом м. Києва 14 січня 2016 року та 27 січня 2021 року, такими, що не підлягають виконанню, відсутні.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 432 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану їх представником, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1 про припинення поруки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 24 січня 2023 року.

Суддя: