Постанова

Іменем України

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 686/2229/22

провадження № 61-8900св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Хмельницька міська рада, Перша хмельницька державна нотаріальна контора,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Упадов Денис Дмитрович, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, в складі судді Карплюка О. І., від 27 травня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду, в складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В., від 09 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Хмельницької міської ради, Першої хмельницької державної нотаріальної контори про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що в 1990 році він був прийнятий в члени садівничого товариства «Зелений гай».

Рішенням Шаровечківської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 26 жовтня 1993 року № 3 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» передано, зокрема членам садівничого товариства «Зелений гай», земельні ділянки у власність згідно зі списком членів товариства.

Позивач вказував, що за № 96 йому передано у власність земельну ділянку, площею 600 кв. м, довжиною 25 м, шириною 24 м, а за № 97 ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку, площею 600 кв. м довжиною 25 м, шириною 24 м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Під час розгляду цивільної справи № 686/13600/20 позивач дізнався, що земельна ділянка площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093, в рівних частках належить ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 , які є спадкоємцями після смерті свого батька та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 1996 року

№ 2-4170 оформили державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЕ № 306109 від 21 травня 2008 року.

ОСОБА_1 зазначав, що межі належної відповідачам земельної ділянки зміщені відносно фактичної межі в сторону на відстань до 6 метрів, в результаті чого у фактичному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебуває надлишкова земельна ділянка площею 0,0140 га. У той час як позивач користується земельною ділянкою площею 0,0575 га, що не відповідає рішенню Шаровечківської сільської ради народних депутатів

ХХІ скликання від 26 жовтня 1993 року № 3.

Також позивач звертав увагу, що померлому ОСОБА_4 надавалась земельна ділянка площею 600 кв. м, а правовстановлюючі документи відповідачів виготовлені на більшу площу, а саме 0,0704 га.

Посилаючись на те, що внаслідок штучного збільшення площі земельної ділянки, а також безпідставного її зміщення, порушені його права та законні інтереси, оскільки він позбавлений можливості замовити технічну документацію із землеустрою та завершити оформлення права власності на свою земельну ділянку, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ХМ, виданий Шаровечківською сільською радою народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області 17 вересня 1996 року на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1746, площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093 для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 306109, виданий Управлінням земельних ресурсів у хмельницькому районі 21 травня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 (співвласник ОСОБА_3 ), зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 36 на земельну ділянку, площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093, для ведення садівництва, що розташована в садівничому товаристві «Зелений гай» на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер: ААА № 690215, видане 29 жовтня 1996 року заступником завідувача Першої хмельницької державної нотаріальної контори Поліщук Н. В. на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093, для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області;

- скасувати в державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0704 га, кадастровий номер :03:012:2093 для ведення садівництва, що розташована на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 27 травня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку серії ХМ площею 0,0704 га для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради, виданий Шаровечківською сільською радою народних депутатів 17 вересня 1996 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1746.

Визнано недійсним державний акт на право власності ОСОБА_2 (співвласник ОСОБА_3 ) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:2093 серії ЯЕ № 306109 площею 0,0704 га для ведення садівництва, яка знаходиться в садівничому товаристві «Зелений гай» на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району, виданий управлінням земельних ресурсів у Хмельницькому районі 21 травня

2008 року, та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 36.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії ААА

№ 690215, видане Першою хмельницькою державною нотаріальною конторою 29 жовтня 1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:2093, площею 0,0704 га, для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району.

Скасовано в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:2093, площею 0,0704 га, для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення Шаровечківської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 26 жовтня 1993 року № 3 ОСОБА_4 отримав у власність земельну ділянку 600 кв. м, проте оформив за собою право власності на земельну ділянку площею 0,0704 га.

Крім того, належна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є спадкоємцями

ОСОБА_4 , земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку позивача.

Позовні вимоги до Першої хмельницької державної нотаріальної контори, місцевий суд залишив без задоволення, як такі, що заявлені до неналежного відповідача.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Упадов Д. Д., задоволено частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 27 травня 2022 року в частині визнання недійсним державного акта на право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку серії ХМ площею 0,0704 га для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради, виданого Шаровечківською сільською радою народних депутатів 17 вересня 1996 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1746, в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААА № 690215, виданого Першою хмельницькою державною нотаріальною конторою 29 жовтня 1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:2093, площею 0,0704 га, для ведення садівництва, яка знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що під час виготовлення технічної документації, реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки та видачі 21 травня 2008 року державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були допущені порушення вимог чинного земельного законодавства, що унеможливлює обслуговування та користування позивачем наданої йому земельної ділянки, її реєстрацію в Державному земельному кадастрі, а тому таке право підлягає захисту в спосіб, обраний позивачем, шляхом визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 306109, виданого Управлінням земельних ресурсів у хмельницькому районі 21 травня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 (співвласник ОСОБА_3 ), та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації на вказану земельну ділянку.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що земельна ділянка згідно з державним актом серії ХМ від 17 вересня 1996 року на право приватної власності ОСОБА_4 накладається на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивача, або наявність вказаного правовстановлюючого документа перешкоджала ОСОБА_1 в реалізації його прав землекористувача, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для його скасування.

З вказаних підстав не підлягає визнанню і свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку спадкодавця, видане на підставі вищевказаного державного акта серії ХМ від 17 вересня 1996 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Упадов Д. Д., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просять оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

08 вересня 2022 року представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Упадов Д. Д. подав касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року та . постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У листопаді 2022 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявники зазначають неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 920/447/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 681/396/16, від 19 січня 2022 року у справі № 592/10260/16,

від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 29 червня 2022 року у справі № 639/6261/13, від 24 листопада 2021 року у справі № 344/8200/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того вказують, що суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не довів наявність у нього будь-якого право на земельну ділянку, яке б підлягало захисту.

Поза увагою судів залишилась та обставина, що ОСОБА_1 , не маючи зареєстрованого права власності чи користування земельною ділянкою, самочинно побудував металевий паркан, який в дійсності виявився розташованим на земельній ділянці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суди попередніх інстанцій не застосували до спірних правовідносин статтю 376 ЦК України, яка визначає правовий режим самочинно збудованого майна та відповідні висновки Верховного Суду.

З урахуванням встановлених обставин щодо відсутності у позивача належно оформленого права власності чи користування земельною ділянкою, здійснення ним самочинного будівництва на земельній ділянці, проти якого заперечує власник земельної ділянки, та оцінці поведінки відповідача, слід надати перевагу захисту інтересів власника земельної ділянки.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що право на використання земельної ділянки, які і інші члени садівничого товариства, він набув в установленому законом порядку, а

саме - на підставі рішення Шаровечківської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 26 жовтня 1993 року № 3.

Вказує, що у Перехідних положеннях ЗК України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян.

У письмових поясненнях, які за своїм змістом є відзивом на касаційну скаргу, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення позову. Зазначає, що зміщення координат поворотних точок земельної ділянки у відомостях Державного земельного кадастру трапляються внаслідок автоматичного перенесення відомостей про земельні ділянки з Державного реєстру земель.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням тринадцятої сесії Шаровечківської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 26 жовтня 1993 року № 3 передано у власність громадян земельні ділянки, зокрема 101 особі в садівничому товаристві «Зелений гай», список яких є додатком до цього рішення.

Згідно зі списком членів садівничого товариства «Зелений гай», яким передано у власність земельні ділянки на підставі вищевказаного рішення сільської ради, за № 96 значиться ОСОБА_1 , якому передано у власність земельну ділянку, площею 600 кв. м, довжиною 25 м, шириною 24 м, за № 97 значиться ОСОБА_4 , якому передано у власність земельну ділянку, площею 600 кв. м довжиною 25 м, шириною 24 м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадщину після його смерті прийняли його діти - дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_2

17 вересня 1996 року на підставі вищевказаного рішення сільської ради на ім`я ОСОБА_4 виданий держаний акт на право приватної власності на землю, відповідно до якого ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку, площею 0,0704 га, на території Шаровечківської сільської ради для ведення садівництва. У вказаному акті суміжним землекористувачем ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_1 .

29 жовтня 1996 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-4170, відповідно до якого вони є спадкоємцями в рівних частках спадкового майна після смерті ОСОБА_5 у вигляді земельної ділянки, площею 0,0704 га, на території Шаровечківської сільської ради для ведення садівництва.

В подальшому на підставі виготовленої технічної документації із землеустрою земельна ділянка, площею 0,0704 га, на території Шаровечківської сільської ради для ведення садівництва, право власності на яку набули ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в порядку спадкування, була внесена в Державний земельний кадастр та їй присвоєний кадастровий номер :03:012:2093.

21 травня 2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 1996 року № 2-4170 відповідачам виданий держаний акт на право приватної власності на землю, за яким ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки, площею 0,0704 га, на території Шаровечківської сільської ради для ведення садівництва, кадастровий номер :03:012:2093. У вказаному акті суміжним землекористувачем земельної ділянки кадастровий номер :03:012:2093 зазначено ОСОБА_1 .

Згідноіз висновком судової земельно-технічної експертизи № 784/020, проведеної в цивільній справі № 686/13600/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, встановлено, що фактичне користування земельною ділянкою кадастровий номер :03:012:2093, яка знаходиться в спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не відповідає правовстановлюючим документам на цю земельну ділянку та нормативно-правовим актам. Невідповідність фактичного землекористування земельною ділянкою кадастровий номер :03:012:2093 полягає в наступному: межі ділянки згідно даних Державного земельного кадастру по межі Б-В зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_1 зміщені відносно фактичної межі в сторону землекористування ОСОБА_1 на 3,45 - 5,08 м, в результаті чого частина земельної ділянки кадастровий номер :03:012:2093, площею 0,0129, яка обмежена поворотними точками 4-3-6-7-8-9-4, знаходиться поза межами фактичного землекористування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та, виходячи з даних землевпорядної організації про суміжників земельної ділянки, перебуває в користуванні ОСОБА_1 .

У висновку судової земельно-технічної експертизи № 877/021, проведеної в цивільній справі № 686/13600/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, встановлено, що земельна ділянка не буде накладатись на паркан, що встановлений на межі землекористування ОСОБА_1 , якщо дану земельну ділянку змістити зі збереженням конфігурації відносно її розташування згідно даних Державного земельного кадастру в сторону земельної ділянки з кадастровим номером :03:013:0084 з відповідним приєднанням та розташуванням поворотних точок.

За повідомленням фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , до якого звернувся позивач з приводу виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості для проведення державної реєстрації, після проведення кадастрової зйомки земельної ділянки виявлено часткове накладення на земельну ділянку позивача земельної ділянки кадастровий номер :03:012:2093.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин першої, другої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої

статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що межі належної ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки, кадастровий номер :03:012:2093, зі сторони суміжного землекористувача, яким є ОСОБА_1 , зміщені відносно фактичної межі на

3,45-5,08 м, в результаті чого відбулось накладення на передану земельну ділянку ОСОБА_1 .

Факт часткового накладення на земельну ділянку позивача земельної ділянки відповідачів підтверджено висновком судової земельно-технічної експертизи № 784/020 від 31 серпня 2020 року, а також повідомленням землевпорядника, до якого звернувся позивач за виготовленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості для проведення державної реєстрації.

Крім того, відповідно до рішення Шаровечківської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 26 жовтня 1993 року № 3 ОСОБА_4 отримав у власність земельну ділянку 600 кв. м, натомість після його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на ім`я ОСОБА_4 17 вересня 1996 року було видано держаний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0704 га, яку в подальшому успадкували ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що під час виготовлення технічної документації, реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки та видачі 21 травня 2008 року державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , були допущені порушення вимог чинного земельного законодавства, що унеможливлює обслуговування та користування позивачем наданої йому земельної ділянки, її реєстрацію в Державному земельному кадастрі, а тому таке право підлягає захисту в спосіб, обраний позивачем, шляхом визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 306109, виданого Управлінням земельних ресурсів у хмельницькому районі 21 травня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 (співвласник ОСОБА_3 ), та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації на вказану земельну ділянку.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що позивач не довів наявності у нього будь-якого права на земельну ділянку, яке б підлягало захисту, оскільки рішенням тринадцятої сесії Шаровечківської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 26 жовтня 1993 року

№ 3 передано у власність громадян земельні ділянки, зокрема ОСОБА_1 ділянку площею 600 кв. м, а тому звернення останнього до суду з цим позовом спрямоване на належне оформлення прав на передану йому земельну ділянку.

Висновки судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині, з урахуванням встановлених обставин, не суперечать висновкам, що викладеніу постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 920/447/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 681/396/16, від 19 січня 2022 року у справі № 592/10260/16, від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 29 червня 2022 року у справі № 639/6261/13,

від 24 листопада 2021 року у справі № 344/8200/14-ц, на які заявники посилаються як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Суди попередніх інстанцій надали оцінку доводам відповідачів щодо пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності, з якою погоджується і Верховний Суд.

Доводи касаційної скарги, які спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, виходять за межі розгляду справи судом касаційної інстанції визначені статтею 400 ЦПК України.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Зважаючи на викладене, переглянувши оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування, оскільки суди попередніх інстанцій, з огляду на надані учасниками справи докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, ухвалили судові рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 27 травня 2022 року та постанова Хмельницького апеляційного суду

від 09 серпня 2022 року в частині вирішення позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, в касаційному порядку не оскаржуються, а тому Верховним Судом в цій частині не переглядаються.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Упадов Денис Дмитрович, залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 27 травня 2022 року, з урахуванням змін, внесених за результатами апеляційного перегляду, та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 09 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта