Номер провадження: 22-ц/813/668/23
Справа № 496/2004/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 Попової О.А.,

від відповідача акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» не з`явились,

від відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» - не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримової Н.С. не з`явились,

переглянувши справу №496/2004/16-ц за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», за участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримової Неллі Сабіровни про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року у складі судді Трушиної О.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 14 червня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що уклала з АТ КБ «ПриватБанк» Кредитний договір №ODMLGA00000014 від 21 лютого 2008 року, за яким отримала в кредит 91000,00 доларів США на споживчі цілі та 22100,00 доларів на сплату страхових платежів строком на 20 років. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором уклала з АТ КБ «ПриватБанк» Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 21 лютого 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №115, за яким передала в іпотеку житловий будинок загальною площею 138,4 кв.м, житловою площею 52,30 кв.м з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0741, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

16 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. на підставі Договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 здійснено реєстрацію права власності ТОВ «Естейт Селлінг» на житловий будинок загальною площею 138,4 кв.м, житловою площею 52,30 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

16 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки №729 здійснено реєстрацію права власності ТОВ «Естейт Селлінг» на земельну ділянку площею 0,0424 га, кадастровий номер :02:004:0741, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 , Договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_3 вважає недійсними, так як перереєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку вчинено в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; перереєстрація права власності на житловий будинок здійснена без надання іншого житла для осіб, які проживають у цьому будинку.

Крім того, у порушення вимог Закону України «Про іпотеку» на адресу позивача не надійшло жодного повідомлення про те, що здійснюються дії по реалізації предмету іпотеки шляхом його продажу. Позивачу не було надіслано лист-попередження про звернення стягнення на житловий будинок, чим позбавлено можливості скористатися правом на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Під час звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться оцінка об`єкту іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Позивачу не відома сума, за яку продано предмет іпотеки.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 на підставі статей 203, 215 ЦК України просила:

визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. від 16 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №728;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. 16 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №729 (т.1 а.с.1-5).

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 18 липня 2016 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.42).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року, в порядку забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок загальною площею 138,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Естейт Селлінг» вчиняти дії щодо виселення та вселення осіб з/до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (виділені матеріали: а.с.46-47, 54-56).

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» позов не визнав, зазначивши, що у зв`язку з невиконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом отримання права на укладення від імені позивача договору купівлі-продажу з будь-якою особою. Таким чином, звернення стягнення відбулося в момент набрання відповідним рішенням суду у справі №1506/4204/2012 законної сили. Саме з цього часу позивач як власник предмета іпотеки втратила право розпоряджатись, користуватись та володіти спірним майном. Доводи позивача щодо порушення процедури звернення стягнення є безпідставними, оскільки є рішення суду про надання Банку права продажу предмета іпотеки, яке набрало законної сили та не скасоване. Позиція щодо необхідності застосування до спірних правовідносин мораторію є необґрунтованою, так як закон про мораторій не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань. Позивач помилково намагається поширити дію Закону про мораторій на правовідносини щодо укладення договору купівлі-продажу і його нотаріального посвідчення, оскільки вказані дії не є примусовим стягненням у визначенні чинного законодавства. Продаж було вчинено відповідно до усіх домовленостей, досягнутих сторонами при укладенні договору іпотеки. Щодо надання іншого житла, то при укладенні договору купівлі-продажу не вирішувалось питання виселення чи вселення. Стаття 109 ЖК та Закону України «Про іпотеку» застосовується при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в судовому порядку. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки укладений відповідно до положень статті 38 Закону України «Про іпотеку», договір є підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. АТ КБ «ПриватБанк» направляло на адресу ОСОБА_1 лист, яким повідомлено про намір Банку укласти договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, що є предметом іпотеки. Будь-яких дій, направлених на придбання предмету іпотеки чи погашення заборгованості по кредитному договору та договору іпотеки, позивач не вчинила. Посилання на статтю 203 ЦК України як на підставу недійсності договорів безпідставне, так як договори купівлі-продажу укладені між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» 16 березня 2016 року у повній відповідності до вимог чинного законодавства (т.1 а.с.104-108, 110-114).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.219-223).

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року скасовано; ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено; визнано недійсними договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. 16 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №728, та договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. 16 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №729 (т.2 а.с.90-94).

Постановою Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримової Н.С. задоволено частково; постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.140-145).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року справу прийнято до провадження.

При новому апеляційному перегляді справи апеляційну скаргу підтримано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.231-236).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Перереєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку вчинено у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Перереєстрація права власності на житловий будинок здійснена без надання іншого житла для осіб, які проживають в цьому будинку. У порушення вимог Закону України «Про іпотеку» не надіслано позивачу повідомлення про здійснення дій з реалізації предмету іпотеки шляхом його продажу. Звіт про оцінку майна, на підставі якого було встановлено ціну продажу предмету іпотеки та здійснено його продаж, не відповідає реальній вартості нерухомого майна.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Додатково надано письмові пояснення ОСОБА_1 (т.2 а.с.174-177).

Відповідачами відзиви на апеляційну скаргу не подані.

Приватним нотаріусом Каримовою Н.С. заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовано доводами, аналогічними доводам АТ КБ «ПриватБанк» в суді при запереченні на позов (т.2 а.с.58-61, 163-165).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Кредитний договір №ODMLGA00000014 від 21 лютого 2008 року, за яким отримано в кредит 113100,00 доларів США (з них на споживчі цілі 91000,00 доларів США, на сплату страхових платежів 22100,00 доларів США), зі сплатою відсотків за користування коштами, строком кредитування до 21 лютого 2028 року (т.1 а.с.6-7).

Між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №ODMLGA00000014 від 21 лютого 2008 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Павлишин В.Я. 21 лютого 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №115, за яким передано в іпотеку житловий будинок загальною площею 138,4 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,0424 га цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :02:004:0741, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.138-140).

Житловий будинок загальною площею 138,4 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 27 січня 2008 року, зареєстрованого комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 05 лютого 2008 року, номер запису: 1128 в книзі 120-ж129 (т.1 а.с.147, 148).

Земельна ділянка площею 0,0424 га цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :02:004:0741, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_1 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №67647, виданого відділом земельних ресурсів у Біляївському районі Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.07.516.01553 від 26 листопада 2007 року (т.1 а.с.127).

Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2012 року у справі №1506/4204/2012, зміненого шляхом доповнення резолютивної частини рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2013 року, частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку; в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №№ODMLGA00000014 від 21 лютого 2008 року в сумі 188387,42 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , шляхом укладання АТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_1 будь-яким способом з іншою особою-покупцем та здійснення цим банком всіх необхідних дій для продажу предметів іпотеки, у тому числі дій з отримання витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно; в решті вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2012 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2013 року залишено без змін (т.1 а.с.206-215).

Згідно Договору купівлі-продажу будинку, укладеного 16 березня 2016 року з однієї сторони публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (), що є іпотекодержателем за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Павлининим В.Я. 21 лютого 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за №115, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені та іпотекодавцем за яким є ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), та з другої сторони товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлін» (), покупець товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» () набув у власність житловий будинок загальною площею 138,4 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,042 га кадастровий номер :02:004:0741, цільове призначення якої: В.02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С. 16 березня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за №728 (т.1 а.с.118-119).

За умовами Договору купівлі-продажу будинку договір укладено відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» та пункту 29 розділу «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до Закону України «Про іпотеку» Іпотечного договору. Продаж нерухомого майна відповідно до положень пунктів 1, 2 цього Договору за домовленістю сторін здійснено за 400810,80 грн. Відповідно до Звіту ідентифікатор за базою ФДМУ 943401_29022016_0509 ТОВ «Віконт-Консалтинг» () про оцінку майна з метою визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для цілей оподаткування і сплати інших обов`язкових платежів ринкова вартість будинку станом на 29 лютого 2016 року вартість відчужуваного нерухомого майна становить 400365,00 грн. (т.1 а.с.118-119).

Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 16 березня 2016 року з однієї сторони публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (), що є іпотекодержателем за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Павлининим В.Я. 21 лютого 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за №115, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені та іпотекодавцем за яким є ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), та з другої сторони товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлін» (), покупець товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» () набув у власність земельну ділянку площею 0,0424 га, кадастровий номер :02:004:0741, цільового призначення: В.02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С. 16 березня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за №72 (т.1 а.с.120-121).

За умовами Договору купівлі-продажу будинку договір укладено відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» та пункту 29 розділу «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до Закону України «Про іпотеку» Іпотечного договору. Продаж нерухомого майна відповідно до положень пунктів 1, 2 цього Договору за домовленістю сторін здійснено за 133413,00 грн. Відповідно до Звіту ідентифікатор за базою ФДМУ 942973_29022016_02 ТОВ «Мегаліт-Експрес» () про експертну грошову оцінку станом на 29 лютого 2016 року вартість відчужуваної земельної ділянки становить 133413,00 грн. (т.1 а.с.120-121).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним (п.2 ч.2 ст.16 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

Визначені статтею 203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачають, зокрема, згідно частини 1 даної статті, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У розумінні частини 1 статті 203 ЦК України для того, щоб правочин мав належну юридичну силу, він повинен відповідати вимогам, встановленим законодавством. До них належить вимога, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже, правочин не повинен порушувати положення чинного законодавства.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

У розумінні частини 1 статті 215 ЦК України недотримання вимог, передбачених законом, має наслідком недійсність правочину. Правочин, недійсність якого пов`язується із запереченням його дійсності однією із сторін, є оспорюваним.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-УП (в редакції від 12 серпня 2015 року) передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

Оспорювані договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, на якій будинок знаходиться (присадибної ділянки), укладені у період дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-УП, тому дії АТ КБ «ПриватБанк» з відчуження без згоди власника предмета іпотеки не відповідають вимогам частини 1 статті 203 ЦК України.

Умови, з якими пов`язується застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-УП, також наявні:

за Кредитним договором №ODMLGA00000014 від 21 лютого 2008 року кредит надано в іноземній валюті на споживчі цілі, що вказано у пункті 8.1 Договору;

загальна площа житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , становить 138,40 кв.м.;

ОСОБА_1 та члени її сім`ї (чоловік та син) з 2008 року постійно проживають у іпотечному будинку, що підтверджено довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 26 травня 2016 року №1668, виданою Нерубайською сільською радою, та судовим рішенням у справі №1506/4204/2012, що містило позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї;

Житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , є єдиним нерухомим майном ОСОБА_1 , в якому вона може проживати, іншого нерухомого житлового майна немає, що підтверджено інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, отриманими приватним нотаріусом Каримовою Н.С. 16 березня 2016 року по фізичній особі (РНОКПП НОМЕР_1 ) на момент посвідчення оскаржуваних договорів.

Отже, кредит надано в іноземній валюті на споживчі цілі; передане в іпотеку нерухоме майно не було придбано за кредитні кошти; нерухоме житлове майно використовується для постійного проживання позичальника/майнового поручителя ОСОБА_1 ; загальна площа житлового будинку не перевищує 250 кв.м; у позичальника/майнового поручителя ОСОБА_1 іншого нерухомого житлового майна у власності не знаходиться; майно за спірними договорами відчужене без згоди власника ОСОБА_1 .

За таких обставин, спірні договори купівлі-продажу нерухомого майна суперечать Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-УП, а отже як правочини не відповідають вимогам частини 1 статті 203 ЦК України, що має наслідком недійсність договорів в силу положень частини 1 статті 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані, перевірені з урахуванням вказівок постанови Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року та не спростовані відповідачами.

Саме по собі судове рішення у справі №1506/4204/2012, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , шляхом укладання АТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_1 будь-яким способом з іншою особою-покупцем, не звільняло АТ КБ «ПриватБанк» від обов`язку дотримання вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-УП, який був чинний на час укладення спірних договорів відчуження іпотечного майна. Суду не надано доказів згоди ОСОБА_1 як власника майна на його відчуження у період дії мораторію.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», за участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримової Неллі Сабіровни про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна задовольнити.

Визнати недійсним укладений між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» () як іпотекодержателем згідно укладеного між акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Павлишиним В.Я. 21 лютого 2008 року Іпотечного договору за реєстровим №115, та товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» () Договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 138,4 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами (гараж, огорожа), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер :02:004:0741, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С. 16 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №728.

Визнати недійсним укладений між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» () як іпотекодержателем згідно укладеного між акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Павлишиним В.Я. 21 лютого 2008 року Іпотечного договору за реєстровим №115, та товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» () Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0424 га, кадастровий номер :02:004:0741, цільове призначення В.02.01 «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С. 16 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №729.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 січня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова