Справа № 478/741/22 Головуючий у 1-й інстанції Іщенко Х. В.
Провадження № 22ц/812/147/23
Провадження №22ц/812/177/23 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

8 лютого 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

із секретарем: Біляєвою В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2022 року, ухваленого під головуванням судді Іщенко Х. В. в залі судових засідань у смт Казанка Миколаївської області о 16 годині 53 хвилин зі складенням 28 листопада 2022 року його повного тексту ,

та за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , від імені якого

діє адвокатка Овчаренко Ярослава Олександрівна,

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2022 року, постановлену під головуванням судді Іщенко Х. В. в залі судових засідань у смт Казанка Миколаївської області о 13 годині 30 хвилин зі складенням її повного тексту , по справі

за позовом

ОСОБА_1

до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу

Миколаївської області Рожко Олени Олексіївни

(далі приватний нотаріус Рожко О. О.),

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування свідоцтва про управління спадщиною,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Рожко О. О., треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який уточнила у жовтні 2022 року та просила визнати незаконним та скасувати свідоцтво, видане 1 червня 2022 року приватним нотаріусом про призначення управителем спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у вигляді корпоративних прав у Приватно-орендному підприємстві «ЛАН», одного із спадкоємців сина померлого ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову посилалася на те, що після смерті її сина ОСОБА_4 за прийняттям спадщини звернулася вона, як мати спадкодавця, та треті особи, як дружина та син спадкодавця. Померлий ОСОБА_4 був єдиним засновником Приватно-орендного підприємства «ЛАН», але при призначені управителем спадщини його сина спадкоємця ОСОБА_2 , її думку, як одного із спадкоємців, не питали, на засідання для вирішення цього питання не запрошували. Внаслідок чого між нею та іншими спадкоємцями, а також нотаріусом виник конфлікт, так як позивачка до наступного часу не обізнана щодо переліку майна підприємства, яким управляє син спадкодавця.

Посилаючись на наведене, та статтю 50, частину 3 статті 61 Закону України «Про нотаріат» просила про задоволення своїх вимог, оскільки законом не визначено, що нотаріус може призначати управителя спадщини на свій розсуд, без згоди усіх спадкоємців.

На позовну заяву приватним нотаріусом Рожко О. О. надані заперечення та письмовий відзив, де нею зазначено, що нотаріус не може бути належним відповідачем у справі, якими повинні бути інші спадкоємці, та додатково надала пояснення по суті своїх дій з видачі свідоцтва про управління спадщиною, які вважала такими, що відповідають діючому законодавству.

Третя особа ОСОБА_2 , діючи через свою представницю адвокатку Овчаренко Я. О., надав письмові пояснення, як на позовну заяву, так і на заперечення приватного нотаріуса, де вважав вимоги позивачки такими, що не підлягають задоволенню. Зазначав, що дії нотаріуса відповідають положенням Закону України «Про нотаріат» та статті 1285 ЦК України. Призначення управителя спадщини для здійснення корпоративних прав за померлого необхідно для роботи приватного підприємства, сплати ним податків та інших платежів. Управителя спадщини обрано нотаріусом із числа спадкоємців та нього, як ту особу, яка за життя спадкодавця працювала на підприємстві в якості заступника директора. Позивачку запрошували на зустріч з вирішення цього питання, але вона відмовилася від отримання повідомлення. Її згода на визначення особи управителя законодавством не передбачена.

22 листопада 2022 року представницею третьої особи подана заява про стягнення витрат на правову допомогу на користь третьої особи ОСОБА_2 без визначення їх розміру.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено порушення її прав при призначені управителем спадщини для здійснення корпоративними правами померлого іншого спадкоємця.

30 листопада 2022 року представницею третьої особи ОСОБА_2 адвокаткою Овчаренко Я. О. подана заява про стягнення з позивачки судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, на користь ОСОБА_2 , із зазначенням їх розміру та наведеним обґрунтуванням. Одночасно заявлене клопотання про поновлення строку на подачу такої заяви.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2022 року заява представниці третьої особи про стягнення витрат залишена без розгляду за пропуском строку на її подачу та не зазначення поважних причин для його поновлення.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, де посилалась на те, що судове рішення є необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову.

В змісті апеляційної скарги навела обставини справи та надала їм свою оцінку, яка є протилежною, ніж надана судом.

Підставою для задоволення скарги визначила наявність конфлікту між нею та третіми особами з приводу відмови у наданні їй довідки про належність майна приватно-орендному підприємству «ЛАН», та приховування управителем спадщини, яким саме майном він здійснює управління, в першу чергу, відносно запасів зерна.

Ухвалу суду про залишення заяви третьої особи щодо стягнення з неї витрат, не оскаржила.

Третьою особою ОСОБА_2 , який діє через адвокатку Овчаренко Я. О., подана апеляційна скарга на ухвалу про залишення без розгляду його заяви про стягнення витрат, посилаючись на те, що вона подана до суду 29 листопада 2022 року, а не у день реєстрації, як зазначив суд 30 листопада 2022 року, а поважною причиною поновлення пропущеного строку є воєнний стан у державі.

Рішення суду третьою особою не оскаржено.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 приватним нотаріусом Рожко О. О. надано відзив, у якому нотаріус погодилася з судовим рішенням з відмови у задоволенні вимог позивачки та вважала його таким, що відповідає вимогам процесуального та матеріального права.

Іншими учасниками справи відзивів на апеляційні скарги не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, у вигляді корпоративних прав у Приватно-орендному підприємстві «ЛАН», єдиним засновником якого був померлий.

За прийняттям спадщини в порядку спадкування за законом звернулися: позивачка, яка є матір`ю померлого, та треті особи: ОСОБА_3 , як дружина померлого, та ОСОБА_2 , син померлого. За зверненням спадкоємців приватним нотаріусом Рожко О. О. заведена спадкова справа (а.с.25-101)

25 травня 2022 року третя особа ОСОБА_2 , як спадкоємець, та заступник директора Приватно-орендного підприємства «ЛАН», звернувся до приватного нотаріуса із заявою на укладення договору на управління спадщиною, до якої пізніше додав лист-прохання працівників підприємства, звернення до інших спадкоємців, згоду на його визначення, як управителя спадщини, від імені іншого спадкоємця, його матері, протокол засідання спадкоємців на підприємстві 31 травня 2022 року, а також заяву про призначення управителя спадщини від імені головного бухгалтера підприємства з посиланням про неможливість за його відсутністю здійснювати роботу підприємства (а.с.63-81).

25 травня 2022 року на підставі поданої заяви, приватним нотаріусом надіслано повідомлення іншій спадкоємиці позивачки ОСОБА_1 (а.с.65-66), а також повідомлення від 31 травня 2022 року щодо нерозголошення відомостей за зверненнями інших спадкоємців (а.с.71). 31 травня 2022 року цій же спадкоємиці (позивачці) надіслано повідомлення за наслідками проведених зборів на підприємстві іншими спадкоємцями та головним бухгалтером підприємства (а.с.73-74). В той же час дані про отримання цих повідомлень матеріали справи не містять.

1 червня 2022 року приватним нотаріусом Рожко О. О. видано свідоцтво про призначення з числа спадкоємців управителя спадщини ОСОБА_2 для управління корпоративним правами померлого ОСОБА_4 у Приватно-орендному підприємстві «ЛАН» (а.с.82), як приватним підприємством з орендними відносинами, яке є самостійним господарським формуванням, що здійснює виробничу і комерційну діяльність на базі як власних, так орендованих майна і землі з метою одержання прибутку.

Дійсно, за статутом приватно-орендного підприємства «ЛАН», управління підприємством здійснюється його власником, який для забезпечення діяльності залучає громадян до праці на основі трудового договору, а також інших форм, що регулюють відносини працівника з підприємством як суб`єктом підприємницької діяльності. У випадку смерті власника підприємства за пунктом 5.2 Статуту має місце його виключення із складу власників з переважним правом вступу до підприємства його спадкоємців (пункт 5.5), яке в свою чергу, відбувається в порядку оформлення спадкових прав

Тому, у разі смерті власника, зокрема одноособового власника підприємства (пункт 1.1 Статуту), для запобігання економічних збитків для підприємства і для спадкоємців законодавством передбачений «інститут управителя спадку», який використовується в тому випадку, якщо у складі спадщини є корпоративні права. В такому випадку для управління корпоративними правами нотаріус призначає управителя спадщини з числа спадкоємців або виконавців заповіту, а в разі їхньої відсутності укладає договір на управління спадщиною з іншою особою.

Положеннями статті 1285 ЦК України визначається, хто має право управляти спадковим майном, якщо воно є таким, що потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані. Вказується на можливість оформлення договору на управління спадщиною за відсутністю спадкоємців чи виконавців заповіту.

В той же час статтею 61 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що якщо у складі спадщини є корпоративні права, для управління ними нотаріус, а в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування призначає управителя спадщини з числа спадкоємців або виконавців заповіту, а у разі їх відсутності укладає договір на управління спадщиною з іншою особою.

Це питання детально врегульовано і листом Міністерства юстиції України №31-32/1694 «Щодо практики укладання договорів на управління спадщиною», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Для управління спадщиною укладають двосторонній договір, у якому однією стороною є установник управління (нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, відповідний орган місцевого самоврядування), а другою управитель. Якщо є заявлений хоча б один із спадкоємців, то цей спадкоємець має отримати право на управління корпоративними правами до з`явлення інших спадкоємців та до прийняття спадщини. Спадкоємець для такого управління має мати підтвердження правомочності на участь в управлінні господарською організацією на час прийняття спадщини, до отримання свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином за наявністю у складі спадщини корпоративних прав та спадкоємців, які звернулися за прийняттям спадщини, нотаріус може видати свідоцтво на управління спадщиною в частині корпоративних прав померлого. Порядок відбору та процедура визначення цього питання між спадкоємцями законодавством не врегульована.

В силу частини 3 статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

За наведених обставин, розглядаючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності підстав для призначення приватним нотаріусом управителем спадщини одного із спадкоємців, який ще мав трудові відносини з підприємством померлого. Підстави для відмови у вчиненні такої нотаріальної дії не мали місця. Заперечення з боку позивачки щодо призначення управителем спадщини сина померлого не мають законних та обґрунтованих підстав для цього. ЇЇ відмова у дачі згоди на видачу нотаріусом такого свідоцтва не передбачена законодавством ні про спадкування, ні про вчинення нотаріальних дій. За змістом викладених у позові та апеляції обставин оскарження свідоцтва про призначення управителя спадщини ґрунтується виключно на особистих неприязних відносинах між спадкоємцями.

Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування свідоцтва нотаріуса з призначення спадкоємця управителем спадкового майна - корпоративних прав ПОП «ЛАН», та до цих висновків суд вірно прийшов на підставі зібраних у справі доказів, які не спростовані у встановленому процесуальним законом порядку позивачкою та її представницею, а тому підстави для скасування по суті правильного судового рішення відсутні.

Виходячи із змісту позову, та доводів поданої апеляційної скарги, не є підставою для скасування судового рішення неналежно заявлений позивачкою відповідач приватний нотаріус, оскільки у цих спорах належними відповідачами є інші спадкоємці, які визначені позивачкою в якості третіх осіб. Але вони брали участь у справі, надавали заперечення та погодилися з судовим рішенням про відмову у задоволенні необґрунтованих вимог позивачки.

В той же час третя особа ОСОБА_2 не погодився з ухвалою суду, якою залишено без розгляду його заяву про стягнення з позивачки витрат на правову допомогу, та подав апеляційну скаргу.

Так, відмовляючи в поновленні пропущеного строку та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що третя особа без поважних причин пропустив строк на подачу заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

З такими висновками слід погодитися.

За змістом частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона про це зробила відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За положеннями статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За матеріалами справи представник третьої особи зробив заяву про витрати до судових дебатів та брав участь у судовому засіданні та проведених судових дебатах.

22 листопада 2022 року ухвалене судове рішення у справі.

Заява про стягнення витрат з відповідними доказами від представниці третьої особи надійшла через кабінет електронного суду о 17 годині 12 хвилині 29 листопада, тобто після робочого часу у Казанківському районному суді Миколаївської області, внаслідок чого була зареєстрована у наступний робочий день 30 листопада 2022 року (а.с.166, 168).

Разом з тим, дата направлення заяви 29 листопада і дата її реєстрації у відповідному суді 30 листопада, є датою закінчення строку на право вчинення цієї процесуальної дії. Поважних причин, які б заважали своєчасному вчиненню такої дії через електронний суд, представницею третьої особи не наведено. Встановлення у державі воєнного стану не є поважною причиною вчинення процесуальної дії, яка вчиняється обізнаною особою шляхом подачі через особистий кабінет у електронному суді.

За таких обставин, підстави для скасування чи зміни рішення та ухвали суду першої інстанції у відповідності до статті 375 ЦПК України не має, внаслідок чого подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України підстави для перерозподілу судових витрат також відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана від його імені адвокаткою Овчаренко Я. О. залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

С. Ю. Колосовський