Єдиний унікальний номер 341/1858/22
Номер провадження 2-о/341/17/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку окремого провадження без участі учасників справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Більшівцівська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

встановив:

Представниця ОСОБА_2 , яка діє в інтересах заявниці ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат заявниці ОСОБА_3 . Заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався. Спадкоємців першої черги за законом після смерті спадкодавця не було. ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 . Разом з ним була зареєстрована та постійно проживала однією сім`єю з 1986 року і до дня своєї смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони разом вели спільне господарство, несли спільні витрати, купували все необхідне для спільного користування. Заявниця є спадкоємицею другої черг за законом після смерті брата ОСОБА_3 за її заявою державний нотаріус Галицької державної нотаріальної контори завела спадкову справу. 27 серпня 2020 року заявниці видав свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Проте нотаріус відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_4 , яке складається із права на земельну частку (пай), оскільки неможливо встановити черговість спадкування та родинний зв`язок померлого ОСОБА_3 із ОСОБА_4 . Крім того, нотаріус зазначила про те, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай), який виданий на підставі рішення Галицької райдержадміністрації Івано-Франківської області від 10 лютого 2000 року, № 41, власника права на земельну частку (пай) зазначено як « ОСОБА_4 », тоді як у свідоцтві про смерть померла зазначена як « ОСОБА_4 ». Оскільки ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_4 постійно проживав із нею однією сім`єю більше дев`ятнадцяти років, він вважається спадкоємцем четвертої черги за законом, який прийняв спадщину, проте юридично не оформив своїх спадкових прав.

З огляду на викладене, представниця заявниці просить суд:

- встановити факт постійного проживання однією сім`єю більше п`яти років на час відкриття спадщини ОСОБА_3 із ОСОБА_4 , а саме те, що ОСОБА_3 постійно проживав однією сім`єю із ОСОБА_4 з 1986 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , сертифіката на право на земельну частку (пай), серії РН № 289913, який зареєстрований 10 листопада 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 47, який виданий на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання на 18 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 18 січня 2023 року повторно витребувано докази у Більшівцівської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Судове засідання відкладено на 31 січня 2023 року.

У судове засідання заявниця та представник заінтересованої особи не з`явились, хоча повідомлені про розгляд справи належним чином відповідно до норм статті 128 ЦПК України.

Заявниця ОСОБА_1 31 січня 2023 року подала до суду заяву, у якій просить заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядати без її участі. Заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити (а. с. 48).

Представниця заінтересованої особи Більшівцівської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області 06 січня 2023 року надіслала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі представника заінтересованої особи. Не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення (а. с. 35).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки заявниця та заінтересована особа повідомлені про розгляд справи належним чином, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали, подали до суду заяви про розгляд заяви без їхньої участі, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про народження заявниці та спадкодавця ОСОБА_3 підтверджується, що вони є рідними братом та сестрою, оскільки батьки у них спільні (а. с. 10-11).

Заявниця 22 лютого 1990 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а. с. 9).

Згідно з копією свідоцтва про смерть від 10 березня 2010 року серії НОМЕР_1 , підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно.

Згідно зі змістом позову спадкоємців першої черги за законом після смерті спадкодавця не було. Заявниця є спадкоємицею другої черги за законом після смерті брата ОСОБА_3 .

З листа державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л. І. від 17 січня 2023 року № 52/02-14 убачається, що Галицькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті проживав і був зареєстрований у с. Старі Скоморохи Івано-Франківського району Івано-Франківської області, 18 серпня 2020 року заведено спадкову справу за № 221/2020. Із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину (від 18 серпня 2020 року № 494) за законом звернулась сестра спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області не звертались. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 згідно з даними Спадкового реєстру не заводилась (а. с. 37).

Відповідно до списку членів господарства із записів з погосподарських книг за 1986-1990, 2001-2005 роки підтверджується, що ОСОБА_3 голова сім`ї, ОСОБА_4 - співжителька (а. с. 18-19).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13 травня 2005 року серії НОМЕР_2 (а. с. 13).

Відповідно до копії довідки від 23 січня 2023 року № 67, виданої Більшівцівською селищною радою Івано-Франківської області, підтверджується те, що від імені ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіти у виконкомі селищної ради не складались і не посвідчувались (а. с. 46).

Згідно зі змістом довідки від 25 серпня 2021 року № 459, виданої Більшівцівською селищною радою Івано-Франківської області, підтверджується, що на день смерті ОСОБА_4 , 1941 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 . Разом з нею був зареєстрований та проживав співмешканець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1986 року до дня її смерті (а. с. 21).

Відповідно до довідки від 25 січня 2023 року № 26, яка видана Більшівцівською селищною радою Івано-Франківської області, підтверджується, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті належав ОСОБА_3 (а. с. 45).

Заявниця звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав.

З постанови державного нотаріуса Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л. І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 травня 2022 року убачається, що нотаріус відмовила заявниці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належить ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , спадщину після якої він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку спадкоємця зі спадкодавцем.

Крім того, у сертифікаті на право на земельну частку (пай), який виданий на підставі рішення Галицької райдержадміністрації Івано-Франківської області від 10 лютого 2000 року, № 41, власник права на земельну частку (пай) зазначений як « ОСОБА_4 », тоді як у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , який виданий 13 травня 200 року Новоскоморохівською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 15, померла зазначена як « ОСОБА_4 » (а. с. 22).

Згідно зі змістом копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 289913 від 10 листопада 2000 року, який зареєстрований 10 листопада 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 47, підтверджується те, що ОСОБА_7 на підставі рішення Галицької райдержадміністрації від 10 лютого 2000 року, № 41, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г «Червона калина», розміром 99,36 в умовних кадастрових гектарах (а. с. 20).

Згідно з довідкою від 30 січня 2023 року № 28, виданою Більшівцівською селищною радою Івано-Франківської області підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 одна і та сама особа (а. с. 53).

Відповідно до довідки від 30 січня 2023 року № 29, яка видана Більшівцівською селищною радою Івано-Франківської області, установлено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай), серії РН № 289913, який виданий 10 листопада 2000 року. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та вказана у сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії РН № 289913, який виданий 10 листопада 2000 року, та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою (а. с. 54).

Згідно зі змістом довідки від 30 січня 2023 року № 30, яка видана Більшівцівською селищною радою Івано-Франківської області підтверджується те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 одна і та сама особа. На території сільської ради ОСОБА_4 одна, яка приїхала працювати у колгосп імені «Коцюбинського». Працювала та проживала до дня смерті в с. Старі Скоморохи (а. с. 55).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з вимогами частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за N 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Згідно з вимогами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі змістом пунктів 3.21 та 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Суд установив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до моменту смерті останньої проживали разом однією сім`єю не менше як 5 років. Разом вони були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, несли спільні витрати, купували все необхідне для спільного користування, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Зазначений факт підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема довідками та даними з погосподарських книг.

Своєю чергою заявниці необхідно встановити факт постійного проживання її брата ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини після смерті останньої для оформлення права на спадщину.

Отже, встановлення факту проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 на момент смерті останньої породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому наявність спору про право на спадщину, зокрема після смерті ОСОБА_4 , суд не встановив, оскільки з відповіді нотаріуса не встановлено наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_7 , окрім ОСОБА_3 (а. с. 37).

Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 однією сім`єю із ОСОБА_4 більше п`яти років до часу відкриття спадщини (до смерті останньої), оскільки вони були зареєстровані та проживали в одному житлі, були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство, брали участь у спільних витратах, мали взаємні права та обов`язки, між ними були відносини, притаманні родинним зв`язкам.

Виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім як у судовому порядку встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини однією сім`єю більше п`яти років, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що ця заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Доказів, які б спростовували факт, який просить установити заявниця, суду не надано і такі не встановлено.

Під час розгляду справи суд не встановив інших спадкоємців, чиї спадкові права та законні інтереси могли б бути порушені у разі задоволення заяви, що, у свою чергу, виключає наявність спору.

Отже, з огляду на викладене, вивчивши надані суду докази на обґрунтування заявлених вимог, повно та всебічно дослідивши надані заявницею документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені заявницею ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини однією сім`єю більше п`яти років є обґрунтованою та підтверджена належними і допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Щодо встановлення факту належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , сертифіката на право на земельну частку (пай), серії РН № 289913, який зареєстрований 10 листопада 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 47, який виданий на ім`я ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про становлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження народження, якої в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Приписами частини другої статті 78 ЦПК України установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що дані у свідоцтві про смерть спадкодавиці, записи з погосподарських книг та журналу списків пайовиків Новоскоморохівської сільської ради не збігаються з даними, зазначеними у сертифікаті про право на земельну частку (пай) лише в частині по батькові спадкодавиці, записано « ОСОБА_8 » замість правильного « ОСОБА_9 », поза розумним сумнівом необхідно встановити факт, що сертифікат про право на земельну частку (пай) від 10 листопада 2000 року, серії РН № 289913, який виданий на ім`я ОСОБА_4 належить саме спадкодавиці ОСОБА_4 .

Таким чином, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки суд установив, що « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 » - одна і та ж особа.

Зазначений факт підтверджено наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Своєю чергою встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявниці юридичне значення, оскільки вона зможе успадкувати належне ОСОБА_4 право на земельну частку (пай).

Під час розгляду справи суд не встановив інших спадкоємців, чиї спадкові права та законні інтереси могли б бути порушені у разі задоволення заяви, що, у свою чергу, виключає наявність спору.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши надані заявницею документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені заявницею ОСОБА_1 , оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, та виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та підтверджена належними і допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Оскільки учасники у судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. 13, 76-78, 223, 247, 259, 265, 268, 293, 315, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Більшівцівська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити повністю.

Установити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_3 , 1949 року народження, із ОСОБА_4 , 1941 року народження, однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Установити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , сертифіката на право на земельну частку (пай), серії РН № 289913, який зареєстрований 10 листопада 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 47, який виданий на ім`я ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 лютого 2023 року.

Учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

заінтересована особа - Більшівцівська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Вічевий Майдан, 1, смт. Більшівці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ