Справа № 630/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Кондратенка Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Люботин Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) про встановлення факту смерті на окупованій території

встановив:

Заявник, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у Луганській області, м. Луганськ.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 від трофобластичної хвороби в стаціонарі Луганського республіканського клінічного онкологічного диспансеру, що на час смерті останньої була тимчасово окупованою територією, на якій неможливо здійснити реєстрацію факту смерті. Звернувшись до Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському району Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про реєстрацію факту смерті, він отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті з тієї причини, що документи про смерть ОСОБА_2 були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому він вимушений звернутися до суду з відповідною заявою.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, зазначивши в поданій ним заяві, прохання про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському району Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином України, що підтверджується національним паспортом України серії НОМЕР_1 , виданим 12.02.2001 року Харківським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, ОСОБА_1 . та ОСОБА_3 30.05.2017 уклади шлюб, який розірвано на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 09.09.2020 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському району Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), серія НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 та її смерть була зафіксована лікарським свідоцтвом про смерть № 59 від 26 квітня 2022 року, виданого Луганським республіканським клінічним онкологічним диспансером. У цьому лікарському свідоцтві вказано, що смерть ОСОБА_2 настала від трофобластичної хвороби в стаціонарі Луганського республіканського клінічного онкологічного диспансеру, вказана територія згідно з положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII є тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що тимчасово окупованими територіями України є Автономна Республіка Крим та місто Севастополь, а також окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей.

Згідно з термінами, визначеними у ст. 1-1 цього Закону, тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України (тимчасово окупована територія) - є частина території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до положень ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Отже, з огляду на наведені вище положення нормативно-правового акту суд вправі розглянути заяву про встановлення факту смерті особи лише на тимчасово окупованій території України, яка Верховною Радою України на законодавчому рівні визначена лише в межах Автономної Республіки Крим та місто Севастополь, а також окремих територій Донецької та Луганської областей.

Таким чином, основоположним у вирішенні питання про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України суд вважає саме встановлення тієї обставини, що територія України, на якій померла особа у певний час, є саме окупованою територією.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрація актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері та вчинення інших дій, під час яких є необхідним підтвердження такого факту.

На підставі досліджених доказів суд приходить висновку про підтвердження факту смерті ОСОБА_2 .

Водночас, суд зазначає, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу, тому вважає можливим застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН (Консультативний висновок Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року) та ЄСПЛ(«Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001), в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав заявника.

З урахуванням наведеного суд задовольняє заяву в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-81, 263, 265, 293, 294, 315, 317 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що громадянка України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у Луганській області, м. Луганськ

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду, але оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Зінченко