ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8006/20
провадження № 2/753/2205/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача Біллериса Ю.О. ,

представника відповідача Радченка М.Г. ,

представника відповідача Суботи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_3 , Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі по тексту - Позивач, ПАТ «МТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - Відповідач 1), Міністерства юстиції України (далі - Відповідач-2), в якому просить суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ПАТ «МТБ Банк» нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати Міністерство юстиції України та органи держаної реєстрації прав на нерухоме майно, державних реєстраторів здійснити державну реєстрацію права власності на спірну квартиру.

Позов обґрунтований тим, що 23.02.2011 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Центр» (правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк») та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № 230211/6-КЮ, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надано кредит в сумі 2 000 000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 за договором про відновлювальну кредитну лінію, 23.02.2011 року між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю на праві приватної власності, що посвідчувалось Свідоцтвом про право власності від 11.12.2009 року.

В подальшому, у зв`язку із невиконанням умов договору про відновлювальну кредитну лінію та наявності заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «КБ «Центр», позивач, керуючись умовами договору, шляхом позасудового врегулювання, передбаченого ст.36 Закону України «Про іпотеку» звернув стягнення на предмет іпотеки. Витягом з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено, що запис щодо права власності за ПАТ КБ «Центр» було зареєстровано 30.05.2014 року, рішення № 6684545.

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної реєстраційної служби про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про держану реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ КБ «Центр».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.03.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.03.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

15.02.2017 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.08.2014. Зобов`язано Міністерство юстиції України виключити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30.05.2014 року № 6684545.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2017 року змінено, підстави для задоволення позовних вимог викладені в мотивувальній частині даної постанови. У решті постанову Окружного адміністративного суду мста Києва від 15.02.2017 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх інстанцій, 28.07.2017 року ПАТ «МТБ Банк» звернувся з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року.

Постановою Великої Палати Верховного суду від 29.05.2018 року касаційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задавлено частково. Скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києві від 15.02.2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року, провадження у справі закрито.

Позивач посилається на те, що після винесення Київським апеляційним судом постанови від 13.07.2017 року ОСОБА_4 вніс зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно та 20.09.2017 року вчинив фраудаторний правочин, в результаті якого нерухоме майно без волі позивача вибуло з його власності.

Позивач вважає, що оскільки він являється власником спірного майно, яке вибуло з його володіння поза його волею, він має право на витребування вказаного майна.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 25.11.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4

31.08.2020 року представником Міністерства юстиції України подано відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог до Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що після 30.04.2016 року Міністерство юстиції не є суб`єктом державної реєстрації та не має повноважень щодо чинення будь-яких реєстраційних дій, зокрема на підставі рішення суду.

07.10.2020 року від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Радченка М.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову, посилався на те, що позивач для досудового врегулювання спору не звертався зі скаргою до Міністерства юстиції України на дії державного реєстратора щодо реєстрації нерухомого майна та не звертався до ОСОБА_3 , як добросовісного набувача нерухомого майна з пропозицією його повернення.

10.03.2021 року від третьої особи ОСОБА_4 надійшли пояснення на позов, в яких він просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у Державному реєстрі прав відсутня будь-яка інформація про здійснення державними реєстраторами будь-яких реєстраційних дій стосовно ПАТ «МТБ Банк» щодо нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта: 00, а тому ПАТ`МТБ Банк» ніколи не був власником квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, ПАТ «МТБ Банк» приховав від суду лист № 20-148-1/Ю від 14.09.2017, виданий головою правління ПАТ КБ «Центр» Климовичем І.Л., в якому останній просив вилучити з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки та заборон на відчуження нерухомого майна, яке передано в іпотеку ПАТ КБ «Центр» на підставі договору іпотеки № 98 від 23.02.2011 року. Вважає, що голова правління ПАТ КБ «Центр» Климович І.Л. від імені ПАТ КБ «Центр» підтвердив відсутність підстав згідно яких у 2014 році було накладено заборону на відчуження квартири та іпотеку, тобто висловив волю на вільне розпорядження нерухомим майном колишнім іпотекодавцем ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 18.11.2021 року закрито підготовче провадження. Призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 23.02.2023 року не з`явився, проте у попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.02.2011 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Центр» (правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк») та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір про відновлювальну кредитну лінію № 230211/6-КЮ, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надано кредит в сумі 2 000 000 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 за договором про відновлювальну кредитну лінію, 23.02.2011 року між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю на праві приватної власності, що посвідчувалось Свідоцтвом про право власності від 11.12.2009 року.

У зв`язку із невиконанням умов договору про відновлювальну кредитну лінію та наявності заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «КБ «Центр», позивач, керуючись умовами договору, шляхом позасудового врегулювання, передбаченого ст.36 Закону України «Про іпотеку» звернув стягнення на предмет іпотеки. Право власності банка зареєстровано 30.05.2014 року, рішення № 6684545, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної реєстраційної служби про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про держану реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ КБ «Центр».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.03.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.03.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

15.02.2017 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.08.2014 № 14965353 та зобов`язав Міністерство юстиції України виключити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30.05.2014 року № 6684545.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2017 року змінено, зазначено, що підстави для задоволення позовних вимог викладені в мотивувальній частині даної постанови. У решті постанову Окружного адміністративного суду мста Києва від 15.02.2017 року залишено без змін.

28.07.2017 року ПАТ «МТБ Банк» звернувся з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що рішення, на підставі якого ОСОБА_4 вніс зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на спірну квартиру було скасовано, що свідчить про е, що спірна квартира вибула із законного володіння позивача без його волі.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухоме майно:

- 06.09.2017 право власності ПАТ КБ «Центр» на квартиру АДРЕСА_1 було скасовано, відомості внесено до реєстру ОСОБА_5 , Київська філія КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області (індексний номер рішення 36933179);

- 19.09.2017 обмеження ПАТ КБ «Центр» на зазначену квартиру було припинено та відомості внесено до реєстру ОСОБА_6 , Вінницька обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації» (індексний номер рішення 37148021) на підставі листа від ПАТ КБ «Центр» №20-148-1/Ю від 14.09.2017;

- 19.09.2017 було припинено іпотеку на зазначене нерухоме майно на підставі листа від ПАТ КБ «Центр» №20-148-1/Ю від 14.09.2017, внесено відомості до реєстру ОСОБА_7 , Філія КП Київської обласної ради «Готово» м. Києва (індексний номер рішення 37163282);

- 20.09.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було передано від ОСОБА_4 до ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири, № 3186 від 20.09.2017. Внесено відомості до реєстру приватним нотаріусом Саєнко О.О. (індексний номер рішення 37184059);

- 26.09.2017 право власності на зазначену квартиру передано від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, № 3254 від 26.09.2017. Внесено відомості до реєстру приватним нотаріусом Саєнко О.О. (номер запису про право власності 22535407);

- 26.09.2017 приватним нотаріусом Саєнко О.О. було зареєстровано іпотеку № 3256 від 26.09.2017. Іпотекодавець: ОСОБА_9 передала іпотекодержателю ОСОБА_3 квартиру згідно договору позики грошових коштів (номер запису про іпотеку 22535740);

- 26.09.2017 на квартиру було накладено обтяження, обтяжувач ОСОБА_3 ;

- 12.12.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було передано від ОСОБА_9 до ОСОБА_3 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Внесено відомості до реєстру приватним нотаріусом Саєнко О.О., індексний номер: 38676019, (номер запису про право власності (23884671).

Постановою Великої Палати Верховного суду від 29.05.2018 року касаційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задавлено частково. Скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києві від 15.02.2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року, провадження у справі закрито.

В силу положень статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Суд приходить до висновку, що позивач втратив право власності на спірне нерухоме майно на підставі судового рішення, яке згодом було скасоване Верховним Судом, тобто спірне майно вибуло із власності позивача без її волі.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247цс18), у постанові від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14, постанові від 28.04.2021 у справі № 405/7000/18.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина 3 статті 388 ЦК України).

При цьому, як визначає Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 року у справі № П/811/1640/17, «в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача.

Тобто спосіб захисту, який просить застосувати позивач відповідає змісту порушеного права останньої».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц вказувала, що віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.

Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Судом встановлено, що ПАТ «КБ «Центр» набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення державного реєстратора Сидорчук А.В., на виконання наказу МЮУ від 02.04.2013 № 607/5.

Згідно позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 907/544/14, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відчуження спірної квартири було здійснено на підставі судового рішення, яке було скасоване, не породжувало жодних правових наслідків, а отже майно вибуло з володіння позивача поза його волею і може бути витребувано від набувача.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми та встановлені судами обставини справи, суд вважає наявними підстави для задоволення позову про витребування спірного майна.

Вимога про зобов`язання Міністерство юстиції України та органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, державних реєстраторів прав на нерухоме майно здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Посилання третьої особи ОСОБА_4 на лист № 20-148-1/Ю від 14.09.2017, виданий головою правління ПАТ КБ «Центр» Климовичем І.Л., в якому останній просив вилучити з Державного реєстру речових прав щодо наявної іпотеки та заборон на відчуження нерухомого майна, яке передано в іпотеку ПАТ КБ «Центр» на підставі договору іпотеки № 98 від 23.02.2011 року судом до уваги не приймається, оскільки даний лист не підписувався жодною посадовою особою Банку та не був зареєстрований в ПАТ КБ «Центр», що вбачається з нотаріально завіреної заяви Климовича І.Л .

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині витребування у чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ПАТ «МТБ Банк» нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 215 кв.м..

За результатами розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд визначає стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «МТБ Банк» судовий збір у розмірі 9 748 гривень.

Керуючись статтями 330, 388 Цивільного кодексу України, статтями 10, 12, 77- 83, 89, 95, 141, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_3 , Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 215 кв.м., згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 та передати його публічному акціонерному товариству «МТБ Банк».

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 748 (дев`ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА