РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2023 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

при секретарі Крикливій М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач вказує на те, що 02 жовтня 2010 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 02 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №97.

У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Їх подружнє життя не склалось і на підставі Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.01.2015 року по справі №145/2244/14-ц, їх шлюб було розірвано.

При цьому, вищевказаним рішенням суду визначено місце проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з батьком.

З 2015 року вони постійно проживали з сином та його матір`ю ОСОБА_4 за його місцем реєстрації по АДРЕСА_1 .

З колишньою дружиною ОСОБА_2 вони час від часу продовжували спілкуватись, деякий час проживали разом, проте, через сварки їх стосунки погіршувались і вони знову розходились.

За час їх примирення у 2019 році у них народився молодший син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне виховання молодшого сина покращило їх відносини і з метою збереження родинних стосунків, 03.10.2022 року вони з відповідачкою повторно одружились.

Спроба повторно побудувати стосунки у шлюбі не призвела до покращення сімейних відносин, наразі, їх подружнє життя не склалось, фактично шлюб розпався, вони втратили взаємні почуття один до одного та взаємоповагу. Вони з відповідачем на протязі останніх пів року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та разом не проживають.

Станом на сьогодні, він виховує самостійно старшого сина ОСОБА_3 та постійно проживає з ним у м. Гнівань.

ОСОБА_2 проживає з їх молодшим сином ОСОБА_5 у с. Могилівка і найближчим часом планує виїзд на постійне місце проживання за кордон.

Він вважає, шо у них різні характери та погляди на життя і різні плани щодо майбутнього. Вони не змогли знайти взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань, в тому числі щодо ведення спільного господарства, особистих інтересів, окреме проживання суттєво вплинуло на подружнє життя в цілому.

Вважає, що примирення уже неможливе.

Оскільки його син ОСОБА_3 проживає і ним, він потребує витрат на його утримання.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті.

Просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 жовтня 2022 року Виконавчим комітетом Гніванської міської ради Вінницького району, Вінницької області, актовий запис №40.

Стягувати на його користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , щомісячно у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала заяву в якій просить справу розглядати у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

03.10.2022 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11).

Позивач з відповідачкою на протязі останніх пів року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного. Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за п.позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу України.

Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з п.2 ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

В сторін є діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8) та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).

Син ОСОБА_3 проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що стверджується витягом № 758 виданим Гніванською міською радою 09.05.2023 (а.с. 12) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.05.2023 (а.с. 13).

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також позицію відповідачки, яка не заперечує проти позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.76-80, 89, 211, 223, 247, 263 - 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.24, 104, ч. 3 ст.105, 110, 112, 113, 114, 115, 180-184 СК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 03 жовтня 2022 року Виконавчим комітетом Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 40, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянином України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянкою України - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника, щомісячно, починаючи з 15 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнення розпочати з 15.05.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 в дохід Держави 1073 грн. 60 коп. судового збору, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу " ;101; НОМЕР_1 ; судовий збір по справі № 145/791/23.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Вальчук В. В.