Справа № 2/593/47/2023
Р І Ш Е Н НЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

"16" січня 2023 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої - судді Данилів О.М.
при секретарі Паньків М.М.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:
5 січня 2022 року позивачка ОСОБА_3 звернулася в Бережанський районний суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог послалася на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5 , а так як подружне життя у них не склалося, тому 28 січня 2010 року рішенням Бережанського районного суду їх шлюб було розірвано та після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати разом із нею та перебуває на її утриманні, а так як відповідач зовсім не цікавиться життям і здоров`ям дочки, не бере участі у її вихованні, тому 29 жовтня 2012 року Бережанським районним судом було прийнято рішення, яким позбавлено відповідача батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_5 . І хоч ОСОБА_2 позбавлений батьківськи прав, однак він не позбавлений обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття. А так як він цього у добровільному порядку не робить, а їй матеріально важко утримувати дочку, тому вона змушена була звернутися до суду із позовом про стягнення із відповідача щомісячно на утримання дочки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2618 гривень з часу звернення нею із вказаним позовом до досягнення дочкою повноліття.
Поряд із вимогами про стягнення аліментів позивачка також заявила до відповідача вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. У вказаних вимогах позивачка зазначила, що їх дочка постійно хворіє та має ряд хронічних захворювань у зв`язку з чим вона несе додаткові витрати на утримання дитини.
Оскільки у доньки ОСОБА_5 є проблеми із зором і у неї діагностовано міопію легкого ступеня ОД, складний міопічний астигломатизм /анізометропія/, тому вона змушена лікувати дитину та проводити часті обстеження в Центрі відновлення зору у місті Тернополі та з приводу вказаного вона щомісяця несе витрати на обстеження та лікування дитини в сумі 4543грн., про що свідчить консультативний висновок офтальмолога.
Крім цього, вона також несе додаткові витрати на придбання медичних препаратів без яких не може прожити донька, тобто вона змушена щомісяця витрачати на лікування дочки від 2000 до 3000 гривень.
Крім вказаних вище витрат, позивачка зазначила, що вона крім лікування дочки також несе витрати на її навчання, оскільки ОСОБА_5 з жовтня 2022року навчається у міжрегіональній школі програмування Т-Еліт, де вартість навчання становить 590 гривень в місяць.
Враховуючи зазначене, просила стягнути із відповідача додаткові витрати, які були понесені нею на лікування та навчання дитини у розмірі 7752гривні.
За позовними вимогами ОСОБА_1 28 лютого 2022 року ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області було відкрито провадження у справі та копію позову із долученими до нього документами було надіслано відповідачу.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в жодне судове засідання не з`явився, не надіслав суду відзив на позов, а лише надсилав суду клопотання про відкладення розгляду справи до завершення в Україні воєнного стану, мотивуючи тим, що в період воєнних дій на території України існує загроза ракетного обстрілу адміністративних будівель на Західній Україні в тому числі і судових, а крім цього через часті ракетні обстріли та відсутність безпечного транспортного сполучення з міста Дніпра він невзмозі прибути в судове засідання. У звязку із поданими відповідачем клопотаннями розгляд вказаної цивільної справи неодноразово відкладався, а 29 грудня 2022 року суд отримав повідомлення про те, що відповідач згідно наказу № 53 від 7 березня 2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
13 січня 2023 року до розгляду справи по суті представник позивачки адвокат Лісна Н.І., враховуючи той факт, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та із вказаних причин не може бути присутній в судовому засіданні, подала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила стягати із відповідача на користь позивачки на утримання дочки аліменти не у твердій грошовій сумі у розмірі 2618 гривень, як нею було зазначено раніше, а лише у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, як це передбачено ч. 5 ст. 183 Сімейного Кодексу України, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Із заявою про зміну позовних вимог також стороною позивача було подано суду заяву про відмову від позову в частині вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Враховуючи зазначене клопотання, 16 січня 2023 року ухвалою Бережанського районного суду провадження у справі в частині вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини закрито за відмовою позивачки від позову.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Лісна Н.І. у судове засідання не з`явилися, разом із заявою про зміну заявлених позовних вимог подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, змінені позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити.
Враховуючи той факт, що відповідач належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи, однак він в судове засідання не з`явився та відзив на позов не надіслав, у звязку з чим суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані позивачкою письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення змінених позивачкою позовних вимог, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх спільно з дитиною чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечити такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Відповідно із вимогами статті 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-V111).

Правила ст. 182 Сімейного Кодексу України визначають обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, такий розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 ст. 182 СК) .
Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той з батьків або інших представників дитини, разом із яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони до 23 січня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5 . З часу розірвання шлюбу сторони проживають роздільно, а неповнолітня дочка сторін залишилася із позивачкою та перебуває на її виключному утриманні, а відповідач нею не цікавиться та участі у її вихованні не бере, матеріально її не утримує, а тому 29 жовтня 2012 року Бережанським районним судом було прийнято рішення, яким позбавлено відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_5 .
Вищевказані факти підтверджуються оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 30 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області на імя ОСОБА_6 , яке свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком цієї дитини; свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 28 січня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, з якого видно, що шлюб між сторонами розірвано 28 січня 2010 року; рішенням Бережанського районного суду від 29 жовтня 2012 року про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_5 ; оглянутою у судовому засіданні будинковою книгою та довідкою Бережанської міської ради № 3484 від 29 липня 2021 року, які свідчать про те, що неповнолітня дочка сторін ОСОБА_7 постійно проживає із своєю матірю позивачкою по справі ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 .
А так як судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про її народження, то він, як батько, відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати свою неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття, а поскільки відповідач у добровільному порядку не дає коштів на утримання дочки, тому змінені позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів слід визнати підставними і задоволити їх.

Визначаючи розмір аліментів, які слід буде стягувати на користь позивачки, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
А так як відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та відповідач, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, у судове засідання не зявився та не надіслав суду відзив на позов із посиланням на докази, які би спростовували інформацію, зазначену позивачкою у поданому нею позові, тому суд, аналізуючи в сукупності викладені обставини та враховуючи положення закону, яким вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дочки сторін, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дати звернення позивачкою до суду, а саме: з 5 січня 2022 року і до досягнення їх дочкою повноліття.
Тобто приймаючи рішення про стягнення аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.
Вирішуючи питання судових витрат, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1, ч.2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
А так як позивачка ОСОБА_3 при подачі до суду своїх позовних вимог відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір була звільнена від сплати судового збору, тому при винесенні вказаного рішення судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280 -284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити.
Стягувати щомісячно із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( РНОКПП НОМЕР_3 ), жителя АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої

дитини -дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів на утримання дитини розпочати з 5 січня 2022 року і продовжувати до досягнення нею повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі
992 ( девятсот девяносто дві) гривні 40 копійок.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду у відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК України складено 20 січня 2023 року.

Cуддя Бережанського районного суду
Тернопільської області Данилів О.М.