РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

В засіданні приймали участь:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача: ОСОБА_3 ;

представник відповідача: Муравська О. О.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.11.2020 у справі №569/3571/20 та встановити їх у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесену вартість додаткових витрат на обстеження, лікування, дієтичне харчування та навчання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 39 468, 10 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї з відповідачем народилася дочка ОСОБА_4 . На даний час шлюб між сторонами розірваний та дочка проживає разом з нею. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2020 року у справі №569/3571/20 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/13318/18 від 15 квітня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1 109 гривень щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської ради № 01-02/715-01 від 05.10.2022 надано інформацію щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_4 , зокрема, що дитина має генетично-спадкове захворювання, яке пов`язане з щоденним харчуванням. Дитина є інвалід дитинства. У дитини є загроза можливого розвитку колоректальної онкології. Вона потребує спеціального харчування, заміни молочних продуктів рослинними продуктами та закордонного безглютенового харчування (хліб, печиво, борошно, макарони, соєва, кокосова та молочна продукція). Постійно приймає наступні ліки: «Оксапін», Неофлорум», ОСОБА_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Мебікар». Дитина потребує постійного догляду мами, лікування та обстеження, дієтичного харчування .

Вважає, що збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини з інвалідністю забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини-інваліда.

Повідомляє, що за період з 24.02.2020 по 16.01.2023 нею були понесені витрати на проведення обстеження, придбання ліків для дитини та дієтичного (безглютенового) харчування у розмірі 72 037, 20 грн, а також 09 вересня 2022 року придбано мобільний телефон Xiomi ЮС 4 для навчання дитини у дистанційному форматі на суму 6 899,00 грн., що разом складає суму витрат - 78 936, 20 грн.Відповідач ухиляється добровільно приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, а тому вона вважає за необхідне розділити витрачені кошти у розмірі 78 936, 20 грнміж ними та стягнути з відповідача в якості додаткових витрат на утримання дитини 39 468, 10 грн.

Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

16 лютого 2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує щодо задоволення позову, у зв`язку з тим, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також на утриманні відповідача перебуває дружина ОСОБА_8 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та немає достатнього доходу. Відповідач немає постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, в основному працює на сезонних роботах. Інших видів доходу у відповідача немає. Позивачка не наводить доказів погіршення її матеріального стану чи покращення матеріального стану відповідача. Щодо додаткових витрат вказує, що відповідачем щомісячно сплачуються аліменти на утримання дитини. Додані до позовної заяви докази понесених витрат позивачем на утримання дитини не перевищують в середньому 1000, 00 грн на місяць, тобто, практично покриваються відповідачем, не враховуючи проведення дороговартісних досліджень у приватних клініках. Вважає, що позивачем не надано доказів необхідності чи можливості проведення відповідних лабораторних досліджень саме у приватних лабораторіях і неможливість їх проведення у державних лабораторіях за рахунок коштів державного бюджету. Зазначає, що матеріальний стан відповідача не дозволяє нести додаткові витрати на дитину.

22 лютого 2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. відповідно до якої ОСОБА_1 не погоджується з доводами, викладеними у відзиві та вказує, зокрема, що зміна обставин, а саме: істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. На цього наголошено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №128/2206/21. Також стверджує, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням не є незмінним.

У судовому засіданні 16 березня 2023 року позивач та її представник просили позов задовольнити з підстав у ньому наведених. Окрім того, позивач вказала, що не може назвати точно суму необхідну дитині щомісячно на спеціальне харчування, оскільки ця сума не є сталою, щодо витрат необхідних дитині на лікування, то їх розмір вона теж назвати не може, оскільки про необхідність купівлі певних ліків стає відомо тільки після призначень лікарів.

Представник відповідача у судовому засіданні 16 березня 2023 року заперечила щодо задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали та врахувавши обставини у справі, судом встановлено таке.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час шлюб між сторонами розірваний, малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2020 року у справі №569/3571/20 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/13318/18 від 15 квітня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1 109 гривень щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії ЛКК від 03 листопада 2021 року №207 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: Целіакія К 90.0. Аліментарна анемія. Непереносимість лактози. Локалізована епілепсія.

Консультаційним висновком спеціаліста від 16 травня 2022 року , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: когнітивні розлади, неврологічні реакції на р/о фоні, епілепсії.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 23.08.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: когнітивні розлади, неврологічні реакції на фоні соматичної патології. Симптоматична фональна епілепція, та визначено рекомендації щодо лікування.

Згідно відомостей Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської ради, викладених у листі № 01-02/715-01 від 05.10.2022 стосовно стану здоров`я дитини ОСОБА_4 :

- дитина знаходиться на диспансерному обліку в лікаря-невролога та лікаря- гастроентеролога. Дитина має генетично-спадкове захворювання, яке пов`язане з щоденним харчуванням. Дитина народилася з пологовою травмою, важкий період адаптації.

- Дитина є інвалід дитинства. Має в анамнезі наступні діагнози: Целіакія (К90,0). Аліментарна анемія. Непереносимість лактози первинна дорослого типу. Синдром мальабсорбації. Алергічний та аліментарний гастроентероколіт. Локалізована (фокальна) симптоматична епілепсія та епілептичні синдроми з комплексними парціальними судомними нападами, генетично обумовлена. Конституціональна високорослість. Порушення внутрішньої секреції підшлункової залози. Недостатня вгодованість. Дефіцит маси тіла. Алергічний риніт з носовими кровотечами. Дитина спостерігається в генетика: у гені NOD2 виявлено алель підвищеного ризику c.3019dup(p.Leul007Profs2) у гетерозиготному стані, що асоційовано із підвищеним у 2-4 рази ризиком розвитку хвороби ОСОБА_9 . У гені CPAMD, що асоційований із аутосомно-рецесивною дисгенезієюпереднього сигменту, виявлений І паталогічний варіант c.2022del (p.Arg674Serfs6). У гені NPC1, що асоційований із аутосомно-рецесивною хворобою Ніамана Піка тип С виявлено І патологічний варіант ІНФОРМАЦІЯ_7 . У гені РММ2, що асоційований із аутосомно-рецесивним розладом глокозилювання тип Іа. Загроза розвитку цукрового діабету І типу. Кишківник не всмоктує поживні речовини, що призводить до утворення множинних поліпів. Загроза можливого розвитку колоректальної онкології.

- Дитина потребує спеціального харчування - за рекомендацією ШАГ (Інститут педіатрії, акушерства і гінекології імені академіка О.М. Лук`янової НАМН України) по життєве виключення продуктів, що містять глютен, лактозу, молочні продукти, обмеження вуглеводів (жито, овес, пшениця, сосиски, ковбаси, хліб, макарони, вся кондитерська продукція, всі молочні продукти, полуниця, ожина, смородина, чорниця, яловичина). При вживанні цих продуктів у дитині з`являється кров у калі. Потребує заміни молочних продуктів рослинними продуктами та закордонного безглютенового харчування (хліб, печиво, борошно, макарони, соєва, кокосова та молочна продукція). Постійно приймає наступні ліки: «Оксапін», Неофлорум», ОСОБА_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Мебікар».

- Дитина потребує постійного догляду мами, лікування та обстеження, дієтичного харчування.

Згідно свідоцтв про народження від 25 квітня 2018 року серії НОМЕР_1 та від 30 вересня 2021 року серії НОМЕР_2 , у відповідача та його дружини - ОСОБА_8 народилися діти, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19, розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, стан здоров`я дитини (пункт 1 частини першої статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів.

Враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд дійшов висновку, що погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини, що узгоджується із висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 23 листопада 2022 року у справі №128/2206/21.

Судом встановлено, що з часу ухвалення судом рішення про зміну способу стягнення аліментів змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів, зокрема, погіршився стан здоров`я дитини, про що позивачем надано відповідні докази.

Також суд наголошує, що батьки не мають права збільшувати матеріальне забезпечення однієї дитини за рахунок зменшення такого утримання іншої.

Батьки повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати умови життя, необхідні для належного її розвитку, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

При визначені розміру аліментів судом враховується, що відповідач є працездатним, на утриманні має ще двох малолітніх дітей та дружину, відповідачем не надано доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільної з позивачем дитини у визначеному позивачем розмірі та спростовують встановлені судом фактичні обставини.

Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти та зважаючи на сукупність встановлених обставин справи, обставин визначених ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема, сімейний та майновий стан платника аліментів, майновий стан отримувача аліментів, погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, враховуючи інтереси спільної дитини сторін, а також дітей відповідача від другого шлюбу, з метою захисту інтересів дітей та дотримання справедливого балансу майнового їх забезпечення, суд дійшов висновку, що слід збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.11.2020 у справі №569/3571/20 в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним, а є достатнім для забезпечення необхідних потреб малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь понесеної вартості додаткових витрат на обстеження, лікування, дієтичне харчування та навчання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 39 468, 10 грн необхідно зазначити таке.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії ЛКК від 03 листопада 2021 року №207 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: Целіакія К 90.0. Аліментарна анемія. Непереносимість лактози. Локалізована епілепсія.

З консультаційних висновків спеціалістів від 16 травня 2022 року від 23 серпня 2022 року слідує, що дитині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз:: когнітивні розлади, неврологічні реакції на фоні соматичної патології. Симптоматична фональна епілепсія, та визначено рекомендації щодо лікування, а саме: вживання відповідних медичних препаратів.

Як зазначає позивач, нею за період з 24.02.2020 по 16.01.2023 були понесені витрати на проведення обстеження, придбання ліків для дитини, дієтичного (безглютенового) харчування у розмірі 72 037, 20 грн, а також 09 вересня 2022 року придбано мобільний телефон Xiomi ЮС 4 для навчання дитини у дистанційному форматі на суму 6 899,00 грн., що разом складає суму витрат - 78 936, 20 грн.

Суд погоджується, що понесені позивачем витрати на обстеження, лікування, дієтичне харчування та дистанційне навчання є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України, оскільки ОСОБА_4 має хронічні захворювання, в зв`язку чим потребує постійного нагляду лікарів, вживання ліків та спеціального харчування. Крім того, необхідність у використанні мобільного телефону дитиною викликана запровадженням у країні обмежувальних протиепідемічних заходів, зокрема дистанційного навчання, що є загальновідомим фактом і не потребує додаткового доказування, та потребує витрат, які виходять за межі необхідних у відсутність таких заходів та є суттєвими за своїм розміром. Ці витрати викликані особливими обставинами та є виправданими в умовах сьогодення для забезпечення належного розвитку здібностей дитини, пов`язаними із забезпеченням її належного розвитку. За наведеного, в усіх наведених вище витратах позивачки на дитину зобов`язаний брати батько на підставі статті 185 СК України та зважаючи на положення статті 141 цього Кодексу та вимоги статті 12 Закону України "Про охорону дитинства".

Водночас, з досліджених в судовому засіданні копій письмових доказів, а також їх оригіналів, щодо понесених позивачкою додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , судом встановлено, що позивачка понесла вказані витрати на загальну суму 69 939, 48 грн.

При цьому, суд не приймає в якості доказу понесення позивачкою витрат на проведення генетичного тестування дитини у лабораторії INVITAE США на суму 8 196, 72 грн, оскільки доказів оплати таких послуг (платіжних документів: чеків, квитанцій) позивачем суду не надано.

Крім того, витрати позивачки на суму 300, 00 грн на підставі чеку від 24 грудня 2022 року не є належним доказом понесення нею витрат на дієтичне (безглютенове) харчування дитини, з огляду на те, що такий чек не містить будь-яких відомостей щодо відповідного товару.

Стосовно понесених витрат по сплаті благодійних внесків в сумі 500, 00 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 24 лютого 2020 року суд зазначає, що такі внески не можуть вважатися додатковими витратами на дитину, оскільки є добровільними та їх внесення не мають обов`язкового характеру.

Слід також зазначити, що доводи представника відповідача про проведення неналежного лікування дитини та можливості здійснення лабораторних досліджень також у державних лабораторіях за рахунок коштів державного бюджету, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках.

Суд враховує, що на утриманні відповідача знаходяться малолітні діти та дружина, яка на даний час перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, при цьому також враховує, що відповідач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, а відтак спроможний сплатити половину понесених позивачем додаткових витрат на дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має ряд захворювань та потребує, зокрема, обстеження, лікування та спеціального харчування.

Окрім того, виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України,достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище, суд встановивши наявність у позивачки, з якою проживає малолітня дитина, особливих обставин у додаткових витратах, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (рекомендацій лікарів; документального підтвердження виконання позивачкою лікарських рекомендацій; матеріального стану позивачки та відповідача (який є працездатним, має задовільний стан здоров`я) дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки половини понесених позивачем додаткових витрат на обстеження, лікування, дієтичне харчування та навчання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 34 969, 74 грн (69 939, 48 грн./2).

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 18, 81, 258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.11.2020 у справі №569/3571/20 в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесену вартість додаткових витрат на обстеження, лікування, дієтичне харчування та навчання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 34 969, 74 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складене та підписане 20.03.2023.

Суддя Левчук О. В.