ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 387/369/22

провадження № 22-ц/4809/283/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Майстра І.П. від 26 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Галини Борисівни, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що в провадженні приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Левітчук Галини Борисівни знаходиться спадкова справа № 96/2021 від 24.06.2021, яку заведено після смерті його рідної сестри - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя спадкоємцем було складено заповіт від 07.05.2019, який було зареєстровано в реєстрі за №46, секретарем ОСОБА_5 Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, на нього, як брата, а також племінницю - ОСОБА_2 та племінника - ОСОБА_3 . Згідно з витягом №68491014 від 11.02.2022 з Державного Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), вказаний заповіт не був внесений в реєстр, а тому являється нікчемним. Він як спадкоємець другої черги звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті ОСОБА_4 , але

нотаріус постановою від 26.05.2022 відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно після смерті ОСОБА_4 , оскільки нотаріус вважає, що вищевказаний заповіт зареєстрований в реєстрі реєстраційних дій та повністю дотримані вимоги закону щодо його посвідчення. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною і підлягає скасуванню. З цих підстав, позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2022 року винесену приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Галиною Борисівною по спадковій справі № 96/2021 від 24.06.2021, яку було заведено після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути судові витрати.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як спадкоємець другої черги позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті рідної сестри ОСОБА_4 . За життя спадкоємцем було зроблено заповіт від 07.05.2019, який було зареєстровано в реєстрі за №46, секретарем Лучейко Т.О. Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.8). Відповідно до заповіту спадкоємцями є племінниця ОСОБА_2 , племінник ОСОБА_3 та брат ОСОБА_1 , що також підтверджується і копією наявної в матеріалах спадкової справи (а.с.59-120).

Згідно з витягом №68491014 від 11.02.2022 з Державного Спадкового реєстру ( заповіти/ спадкові договори), вказаний заповіт не був внесений в реєстр (а.с.9).

Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 26.10.2022 №70429726, заповіт внесений до спадкового реєстру за №.07.2022 (а.с.121).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Левітчук Г.Б. від 26.05.2022 нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що вищевказаний заповіт зареєстрований в реєстрі реєстраційних дій та повністю дотримані вимоги закону щодо його посвідчення (а.с.11).

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, у зв`язку із неналежним суб`єктним складом учасників справи.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб`єктного складу осіб наведене у статті 50 Закону України «Про нотаріат».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зроблено висновок, що обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.

У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса лише у разі відсутності спору про право між учасниками цивільних правовідносин.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позовні вимоги у даній справі стосуються спадкових прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Отже, у разі пред`явлення позову не до належного відповідача, суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів у справі, тому підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.03.2023.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський