Ухвала

10 травня 2023 року

м. Київ

справа № 464/1437/22

провадження № 61-6356ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калинка», Приватного акціонерного товариства «Київстар», треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калина-46», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житлово-будівельний кооператив № 186», про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калинка» (далі - ОСББ «Калинка»), Приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар»), треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калина-46» (далі - ОСББ «Калина-46»), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житлово-будівельний кооператив № 186» (далі - ОСББ «ЖБК № 186»), про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У квітні 2020 року голова ОСББ «Калинка» направила співвласникам будинку лист опитування, як додаток до протоколу дистанційних зборів, проведених 02 квітня 2020 року, щодо надання дозволу на розміщення малопотужної базової станції мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» на даху вказаного будинку, який належить ОСББ «Калинка». Однак, установчими документами ОСББ «Калинка» не передбачено можливості проведення дистанційних зборів та відповідно отримання результатів такого голосування.

Вказувала, що збори співвласників будинку не відбулися. Значна кількість співвласників не надала згоду на встановлення базової станції мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар». Крім того, мешканці сусідніх багатоповерхових будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , які перебувають у зоні дії базової станції мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», зверталися зі скаргами до різноманітних інстанцій. Однак, голова ОСББ «Калинка» самовільно надала згоду ПрАТ «Київстар» на встановлення станції, не враховуючи думку мешканців. На неодноразові звернення до голови ОСББ з проханням надати документи, зокрема протокол зборів від 02 квітня 2022 року, договору оренди та технічної характеристики станції, їй було відмовлено.

Зазначила, що порушено її право не лише як співвласника багатоквартирного житлового будинку, а й право на безпечне довкілля, зокрема, після встановлення станції мобільного зв`язку у неї погіршився стан здоров`я.

Враховуючи викладене, просила суд зобов`язати відповідачів демонтувати малопотужну базову станцію мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», розміщену на даху будинку АДРЕСА_5 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , виходили з того, що рішення зборів ОСББ «Калинка» від 02 квітня 2020 року та договір оренди, укладений 16 червня 2020 року між ОСББ «Калинка» та ПрАТ «Київстар», є чинними та не оскаржені позивачкою у встановленому законом порядку, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідачів до вчинення дій шляхом демонтажу станції мобільного зв`язку.

27 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявниця оскаржує судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання ОСББ «Калинка», ПрАТ «Київстар» вчинити певні дії, а саме: демонтувати малопотужну базову станцію мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», розміщену на даху будинку АДРЕСА_5 .

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Верховний Суд, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет спору та устелену судову практику, вважає, що наявні підстави для визнання цієї справи, відповідно до 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, справою незначної складності.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калинка», Приватного акціонерного товариства «Київстар», треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калина-46», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житлово-будівельний кооператив № 186», про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний