Провадження №2/751/413/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Іскра К.П.,

представника позивача Купрієнка О.В. ,

представника відповідача Чернігівської міської ради Мурзенок К.В.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради, треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_2 , про визнання права власності у порядку спадкування, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Купрієнко О.В., звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_2 , в якому просить визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 11/20 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Народного суду Новозаводського району м. Чернігова від 17 вересня 1976 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 11/20 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 , та проведено реальний розподіл домоволодіння, виділивши ОСОБА_4 кухню 2-1, площею 8,9 кв.м., кімнату 2-2 площею 17,4 кв.м. коридор 2-3, площею 4 кв.м., частину веранди а-1, сарай 6-1 на правах особистої власності. Інша частина присуджена його батьку ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_4 не зареєстрував відповідно чинного законодавства своє право власності. У зазначеному домоволодінні ОСОБА_4 проживав разом з дружиною ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В домоволодінні залишилась проживати його дружина, фактично прийнявши в спадщину від померлого чоловіка.

Пояснює, що після смерті чоловіка право власності було оформлено тільки на 3/20 частину, що успадкував чоловік від свого батька ОСОБА_5 імовірно на тій підставі, що на частку ОСОБА_5 (9/20= 6/20+3/20) було видано свідоцтво про право на спадщину. Право власності на 11/20 домоволодіння ОСОБА_6 вважала оформленим, так як 09 березня 1999 року житловий будинок був прийнятий в експлуатацію комісією Новозаводського райвиконкому по прийомці індивідуальних житлових будинків, де ОСОБА_6 перебувала в якості власника та забудовника, надавши комісії вищезазначене рішення нарсуду та свідоцтво про право на спадщину від 26.04.1995 року після померлого чоловіка. Відповідні зміни були внесені в технічний паспорт будинку, де зазначено власником 14/20 частини ОСОБА_6 (3/20+11/20) і на цьому процес оформлення власності ОСОБА_6 вважала закінченим.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_2 - спадкоємець на обов`язкову частку спадщини, та ОСОБА_3 - спадкоємець за заповітом. Нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям тільки на частку 3/20 (12/80), що була офіційно оформлена.

Постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Амбарної Людмили Михайлівни 26 листопада 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину на 33/80 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить померлому ОСОБА_4 , спадкоємцем якого за законом була його дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки жодних документів про державну реєстрацію права власності на вказану частину домоволодіння не надано, із роз`ясненням, що ця відмова може бути оскаржена до Деснянського районного суду м. Чернігова.

Зазначає, що ОСОБА_2 , спадкоємець на обов`язкову частку в спадщині, залучений в якості третьої особи та будучи повідомленим про даний позов, не заявив бажання прийняти частку в спадщині, що є предметом позову.

Відсутність реєстрації права власності на спірну частину домоволодіння за ОСОБА_4 , а також відсутність у дружини ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті чоловіка, не є перешкодою для реалізації позивача права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця - ОСОБА_6 , оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

14.02.2022 року представником відповідача Чернігівської міської ради надано відзив на позовну заяву (а.с. 41-44), в якому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі з тих підстав, що позивач у даному випадку є не єдиним спадкоємцем щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 . У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Вважає, що за наявності другого спадкоємця, відповідачем у справі має виступати саме він, а не орган місцевого самоврядування. Крім того вважають, що позивачем невірно визначено розмір частки у нерухомому майні, за визначенням права власності, на яку він звернувся до суду.

11.02.2022 року від представника Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що 31.01.2022 року до Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка на ім`я третьої особи у цій справі Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Вказує, що Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області припинило свою діяльність з 19.11.2020, а тому взагалі не може бути стороною у справі. Також просять судовий розгляд проводити без участі їх представника.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо вирішення заявлених позовних вимог поклався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що постановою Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Амбарнової Л.М. від 26.11.2021 вих. №620/02-31 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 33/80 частки в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (а.с. 6).

У вказаній постанові нотаріус зазначає, що 26 листопада 2021 року до неї надійшла заява від громадянина ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15 квітня 2019 року за реєстр. № 239, 240 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковим К.М. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , на 33/80 частки в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (п`ятдесят дев`ять літ. «в»).

З матеріалів спадкової справи № 32/2019 вбачається, що 2 вересня 2019 року ОСОБА_2 , спадкоємцем на обов`язкову частку у спадщині, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , було подано заяву про прийняття спадщини; 26 вересня 2019 року ОСОБА_3 , спадкоємцем за заповітом, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , було подано заяву про прийняття спадщини.

23 вересня 2020 року, від ОСОБА_3 надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), на підставі якої, 23 вересня 2020 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/80 часток в праві власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами

03 листопада 2020 року, від ОСОБА_2 , надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), на підставі якої 03 листопада 2020 року, йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/80 частки в праві власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

На підтвердження належності спадкодавцю 11/20 часток в праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 був поданий правовстановлюючий документ - рішення народного суду Новозаводського району м. Чернігова від 17 вересня 1976 року, яким було визнано право власності на 11/20 часток вищевказаного житлового будинку за ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловіком ОСОБА_6 . З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину на цю частку ОСОБА_6 не оформила у зв`язку з тим, що її померлий чоловік не зареєстрував право власності на згадану частку житлового будинку. Відповідно до інформаційної довідки виданої Комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16 березня 2020 року вих. № 920 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої Амбарнової Л.M. , приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 23 вересня 2020 року - право власності на спадкове майно, а саме 11/20 часток в праві власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не зареєстровано.

Частина 1 статті 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частина 1 статті 1241 ЦК України визначає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 2 статті 1241 ЦК України також встановлено, що до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Виходячи з інформації, викладеній у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, спадщину щодо майна померлої ОСОБА_6 прийняли дві особи: ОСОБА_2 - як спадкоємець, що має право на обов`язкову частку у спадщині; ОСОБА_3 - як спадкоємець за заповітом.

Виходячи з приписів статей 1241 та 1269 ЦК України, обидва зазначені спадкоємці мають право на спадщину як такі, що своєчасно звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 19.01.2022 року у справі №280/4/18.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, позовна заява за формою та змістом, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України). Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Визначення позивачем у справі складу сторін (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , спір у даній справі безпосередньо стосується його прав та інтересів.

Разом з тим, позивач, звертаючись з позовом про визнання права власності у порядку спадкування, не визначив ОСОБА_2 як співвідповідача за заявленими вимогами. При цьому, за відсутності відповідної заяви позивача про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 , суд не вправі змінити його процесуальний статус з третьої особи на відповідача.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача у позовній заяві, про те, що ОСОБА_2 , спадкоємець на обов`язкову частку в спадщині, залучений в якості третьої особи та будучи повідомлений про даний позов, не заявив бажання прийняти частку в спадщині, що є предметом позову, оскільки відповідно до положень статей 1218, 1241 і 1269 ЦК України, цей факт жодним чином не усуває його від права на спадкування як спадкоємця, що має право на обов`язкову частку у спадщині.

Враховуючи неналежність суб`єктного складу відповідачів за заявленою позивачем вимогою про визнання права власності у порядку спадкування, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко