Провадження № 2/161/154/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 березня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Остимчук О. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Стецюка О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,-

У С Т А Н О В И В^

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на користь матері дитини та стягнення аліментів на користь батька дитини.

Свій позов обґрунтовує тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2016 року. Від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2015 року народження з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 на користь відповідача в розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його син ОСОБА_4 був вилучений та переданий до опікунського інтернату № 1 в м. Лодзі, Республіка Польща. З 30червня 2022 року опіку відповідача на їхнім сином ОСОБА_4 припинено. В Районному суді району Лодзь-Відзера в Лодзі V відділу у справах сім`ї і неповнолітніх осіб перебуває справа щодо батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей, в тому числі, відносно ОСОБА_6 . Також позивач зазначає, що з вересня 2022 року їхній син ОСОБА_4 проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. На теперішній час він не може самостійно утримувати сина, адже його доходів не вистачає для матеріального забезпечення дитини на належному рівні. Для нормального фізичного та духовного розвитку дитини потрібні значні витрати. Оскільки відповідач працює, має постійний дохід, то вона спроможна сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки усіх видів її доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно.

На підставі наведеного позивач просить: 1) припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були призначені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2015 року з дати поступання ОСОБА_8 до Опікунського інтернату № 1 в Лодзі, Республіка Польща, тобто з 30 червня 2022 року; 2) стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною ОСОБА_8 повноліття щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 01 березня 2023 року відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Стецюк О. В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав які наведені у позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд не приймає до уваги заяви, які надійшли на поштову адресу суду від імені відповідача ОСОБА_3 про визнання позову, оскільки суд позбавлений можливості достовірно ідентифікувати особу підписанта таких заяв. Суду невідомий актуальний номер телефону відповідача.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилась в судове засідання, відзиву на позов не подала та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд установив, що сторони є батьками дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 01 липня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 11).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2015 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено: стягувати ОСОБА_1 в користь ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 гривень, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 6).

Вищевказане рішення суду набрало законної сили та з метою примусового його виконання судом видано виконавчий лист (а. с. 8).

Копією постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП № 50198875) від 16 лютого 2016 року підтверджується, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 перебуває на примусовому виконанні Першого ВДВС Луцького МУЮ (а. с. 7).

З копії довідки Опікунського інтернату № 1 в Лодзі встановлено, що брати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 30 червня 2022 року поступили до Опікунського інтернату № 1 в Лодзі. Триває судове провадження щодо батьківських прав матері дітей ОСОБА_5 (а. с. 12).

Довідкою від 03 серпня 2022 року Районний суд району Лодзь-Відзера в Лодзі V відділу у справах сім`ї і неповнолітніх осіб підтверджує, що у вказаному суді перебуває на розгляді справа за участю ОСОБА_13 щодо її батьківських прав відносно малолітнії дітей, в тому числі, щодо ОСОБА_14 (а. с. 14).

Також установлено, що дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2022 року проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується копією довідки ОСББ «Тринадцятий будинок» від 10 листопада 2022 року (а. с. 16).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для продовження стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_8 , оскільки судовим розглядом установлено, що дитина ОСОБА_8 з вересня 2022 року проживає з позивачем ОСОБА_1 , який його виховує та матеріально забезпечує.

Також суд зазначає, що після ухвалення рішення суду в 2015 році про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки суттєво змінились обставини, що існували на час його ухвалення, а тому вказане рішення суду не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на користь того з батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини.

Наведене дає підстави для висновку, що стягнення з позивача в користь відповідача аліментів на утримання дитини за умов, коли ця дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, відповідно до якої аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідачки, оскільки вона документально не підтвердила види та розмір своїх доходів.

Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі в розмірі 1/4 частки усіх видів її доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2-5, 11-13, 141, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. ст. 84, 91, 180-182, 184, 192 СК України, Закону України «Про судовий збір», суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які були призначені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2015 року (справа № 161/18249/15-ц) з дати поступання ОСОБА_8 до Опікунського інтернату № 1 в Лодзі, Республіка Польща, тобто з 30 червня 2022 року.

Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Дата складення повного рішення суду 06 березня 2023 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О. М. Гринь