Справа № 296/9287/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Репіковій З.А.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна, що перебуває в спільній частковій власності

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 17.09.2018 надійшли матеріали вказаної позовної заяви ОСОБА_4 , в якій представник позивача просить:

- виділити ОСОБА_4 в натурі 57/100 ідеальних частин житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: коридор «№2-1» площею 3,1 кв.м., кухня «№2-2» площею 8,9 кв.м., кімната «№2-3» площею 15,8 кв.м.;

- виділити ОСОБА_4 в натурі 57/100 ідеальних частин земельної ділянки, кадастровий номер :06:010:0022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є в спільній частковій власності;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 1 409 грн 60 коп. та інші витрати пов`язані з розглядом справи (т.1 а.с.2-6).

В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 є власником 57/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаного будинку є ОСОБА_2 , якій належить на праві власності 43/100 ідеальних його частин.

На сьогоднішній день виділ у натурі часток житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , між позивачем та відповідачем не відбувався. Порядок користування земельною ділянкою на якій розміщений житловий будинок не встановлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 безпідставно не надає своєї згоди на укладання відповідного договору про виділ в натурі часток будинку та угоди про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою.

Таким чином, позивач позбавлена можливості вирішити вказане питання в позасудовому порядку.

Ухвалою судді від 26.09.2018 позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.21).

Представник відповідача 19.11.2018 надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що спірний будинок неможливо поділити, оскільки він побудований у 1940 році, перебуває в аварійному стані та непридатний до проживання. Крім того, поділ земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вже відбувся, свідченням чого є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №015856 від 20.11.1998, зареєстрований в книзі державних актів за №1678, яким визначено право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0492 га за ОСОБА_2 (т.1 а.с.42-43).

Представник позивача 19.11.2018 надав суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної та судової земельно-технічної експертизи (т.1 а.с.44-46).

Ухвалою від 19.11.2018 призначено судову земельно-технічну та судову будівельно-технічну експертизу (т.1 а.с.62-64).

На адресу суду 13.06.2019 надійшов висновок експерта №94/05-2019 від 27.05.2019 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи (т.1 а.с.81-121).

Ухвалою судді від 21.06.2019 поновлено провадження у справі (т.1 а.с.124).

Ухвалою від 06.11.2019 за участі представника позивача, відповідача та її представника судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (т.1 а.с.139-140, 141).

Представник позивача 07.09.2022 надав суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив виділити ОСОБА_4 в натурі 57/100 ідеальних частин земельної ділянки, кадастровий номер :06:010:0022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в спільній частковий власності, згідно додатку №3 до висновку №94/05-2019 «Схема поділу земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :06:010:0022, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (до варіанту № 1)». Також просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 1409,00грн. та інші витрати пов`язані з розглядом справи (т.2 а.с.12-13).

Протокольною ухвалою суду від 19.09.2022 року прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог (т.2 а.с.19-20).

У судовому засіданні представник позивача підтримав уточненні позовні вимоги та наголосив, що позовними вимогами в цій справі є виділ у натурі частки земельної ділянки, оскільки технічний стан житлового будинку не дає можливості здійснити виділ його часток.

Відповідач та її представник позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що вирішити питання про виділення земельної ділянки можливе лише після поділу житлового будинку, який на ній розташований (т.2 а.с.48-49).

Заслухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником 57/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори 21.12.1999 за реєстровим номером 4-3984 (т.2 а.с.43, 44).

Також позивач є власником 0,0570га земельної ділянки, кадастровий номер :06:010:0022, за адресою: АДРЕСА_1 , про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №799715 від 09.11.2007 (а.с.8 т.1).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.08.2010, виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 26.08.2010 за 628, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.02.2017, ОСОБА_2 на праві власності належить 43/100 житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.9, 10, 51, т.1).

Також встановлено, що на підставі державного акту про право постійного користування землею серії Ш-ЖТ №015856, виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 01.10.1998 №462, ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,0492 га на території АДРЕСА_1 (а.с. 179 т.1).

Згідно висновку експерта №94/05-2019 за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 27.05.2019, виходячи з конструктивних та об`ємна-планових характеристик , а також з урахуванням технічного стану будинку, здійснити поділ будинку АДРЕСА_1 відповідно до вимог нормативних документів не вбачається технічно можливим. При цьому в описовій частині дослідження експерт зазначив, що будинок, який є предметом дослідження, можна охарактеризувати як ветхий (тобто такий, при якому стан несучих конструктивних елементів аварійний, а несучих дуже ветхий) та непридатний (тобто такий, при якому елементи будинку знаходяться у зруйнованому стані; при зносі 100% залишки елемента повністю ліквідовані). Фізичний знос конструктивних елементів будинку станом на момент проведення дослідження становить 61-80% (згідно технічного паспорту від 01.06.2009 (а.с.47 50 т.1), а за результатами натурного обстеження можна охарактеризувати як такий, що перебуває в межах 81-100%.

Враховуючи неможливість технічного поділу житлового будинку АДРЕСА_1 в задоволенні позову про виділення ОСОБА_4 в натурі 57/100 ідеальних частин житлового будинку слід відмовити.

Як було зазначено вище позивач є власником 0,0570га земельної ділянки, кадастровий номер :06:010:0022, за адресою: АДРЕСА_1 , про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №799715 від 09.11.2007.

Відповідач на підставі державного акту про право постійного користування землею серії Ш-ЖТ №015856, виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 01.10.1998 №462, має право на постійне користування земельною ділянкою площею 0,0492 га. на території АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022 від 31.08.2022 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:010:0022, має площу 0,1 га.

Разом з тим, шляхом математичних підрахунків, встановлено площу земельної ділянки, що перебуває у власності та користуванні сторін згідно державних актів, у розмірі 0,1062га (0,0570га +0,0492 га), що перевищує розмір земельної ділянки кадастровий номер :06:010:0022 площею 0,1 га, який зафіксовано у витягу з Державного земельного кадастру.

На усунення вказаних розбіжностей представником позивача надано суду договір оренди землі від 12.11.2007 між Житомирською міською радою та ОСОБА_4 , предметом якого є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0082га, строком на п`ять років. Даний договір з пояснень представника позивача у судовому засіданні не пролонговано, а тому на момент розгляду справи такий не може бути прийнятий судом до уваги.

Також суд не приймає до уваги угоду про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , підписану ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , дата видачі 08.12.2006, в якій зазначено, що загальна площа земельної ділянки становить 0,1144га., ОСОБА_4 користується 0,0652га.

Вказані в угоді величини щодо площі земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_4 та загальної площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають актуальним даним про земельну ділянку на момент розгляду справи.

Також суд звертає увагу на те, що судовий експерт Свістунов І.С. у судовому засіданні 22.09.2020 пояснив, що державний акт про право користування землею серії Ш-ЖТ №015856, виданий ОСОБА_2 , не був наданий на дослідження експерту, що також вбачається з висновку експерта (а.с.111 т.1), в якому зазначено, що у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває ділянка площею 516,8 кв.м, що більше на 86,8 кв.м. від належної згідно державного акту від 09.11.2007 (а.с.8 т.1). Тобто експерт, приймаючи до уваги державний акт від 09.11.2007 серії ЯГ №799715, що виданий ОСОБА_4 , виходив з того, що ОСОБА_2 належить 0,0430га земельної ділянки, що не відповідає даним державного акту про право постійного користування землею серії Ш-ЖТ №015856, який видано ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0492 га.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

За змістом статей 316, 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.

Як вже було зазначено, під час проведення експертизи судовим експертом було прийнято до уваги вихідні дані зафіксовані в державному акті від 09.11.2007 серії ЯГ №799715, а саме, що ОСОБА_2 належить 0,0430га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:010:0022. Разом з тим, державним актом про право постійного користування землею серії Ш-ЖТ №015856 підтверджено, що ОСОБА_2 має право на постійне користування 0,0492га земельної ділянки за вказаною адресою.

Таким чином, висновок судового експерта не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи та обмежує права ОСОБА_2 на володіння та користування земельною ділянкою у розмірі, що визначений державним актом про право постійного користування землею серії Ш-ЖТ №015856.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що розбіжності, які зафіксовано в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №799715 від 09.11.2007, та державному акті про право користування землею серії Ш-ЖТ №015856, виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 01.10.1998 №462, унеможливлюють вирішення питання про виділення ОСОБА_4 в натурі 57/100 ідеальних частин земельної ділянки, кадастровий номер :06:010:0022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаних обставин в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, - покласти на позивача.

Керуючись ст.4, 12, 13, 76-91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя В. П. Маслак