РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 559/2788/20

Провадження № 22-ц/4815/322/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «PZU Україна»,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс»,

перейменоване у Товариство з обмеженою відповідальністю «К-Т-С»,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 грудня 2022 року у складі судді ральця Р. В., ухвалене в м. Дубно Рівненської області, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Поляков Михайло Володимирович, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20.06.2020 року о 16 годині на відрізку автодороги М-06 Київ-Чоп 642 км+700 м, водій автомобіля ТзОВ «Камаз-Транс-Сервис» Renault Premium 450,19Т д.н.з. НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , порушуючи правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де в той час рухався автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. ДТП відбулось в результаті порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 , відносно якого працівниками поліції 20.06.2020 року складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП серії ДПР18№418192. 17.09.2020 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , завдано механічних пошкоджень, перелік який зафіксовано у висновку експерта №13/145 ЕД від 30.09.2020 року, і вартість відновлювального ремонту станом на 20.06.2020 становить 254 700 гривень 58 копійок, тоді як ринкова вартість на цей час - 156 615 гривень 53 копійки.

Окрім цього, під час дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 при зіткненні відчув біль в ділянці лівої нирки, хребта та поперековому відділі. При оформленні працівниками поліції місця ДТП повідомив, що тілесних ушкоджень він не отримав, а отримав лише фізичний біль. Однак після ДТП у ОСОБА_1 , почали прогресувати різні форми захворювань пов`язані з ДТП, що в результаті потягнуло встановлення йому ряду захворювань та в кінцевому результаті призвело до видалення нирки. Погіршення свого стану здоров`я та наслідки позивач ОСОБА_1 , пов`язує із вищеописаною ДТП. Враховуючи те, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» частково відшкодовано матеріальну шкоду на суму 61 602, 22 грн., просить стягнути з неї 95 013, 31 грн., а з відповідача ОСОБА_2 понесені ним витрати на послуги адвоката в розмірі 27 170 гривень 40 копійок, витрати на медичні обстеження та лікування, які складають 18699, 62 грн., витрати на оплату висновку експерта 351, 60 грн., а також транспортні витрати (заправка автомобіля) на суму 1299, 73 грн.

Окрім того, винними діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, негативних переживаннях, спогадах, емоційних та тілесних реакціях при згадуванні, важкості виконання повсякденних обов`язків, фіксованості уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживаннях фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасовій відірваність від активного соціального життя, зниженому та нестійкому настрої, порушенні сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі, нервуванні, дратівливості, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, а також дискомфорт через неможливість використання його транспортного засобу. Враховуючи стан здоров`я, а також обсяг страждань, які він переніс після події ДТП, просить стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» на його користь моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2022 року і вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» на користь ОСОБА_1 65 797 грн. 78 коп. страхового відшкодування. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» на користь ОСОБА_1 49 530 грн. 48 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» на користь ОСОБА_1 2 957 грн. 22 коп. на повернення сплаченого судового збору та 4 200 грн. - на повернення витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» на користь ОСОБА_1 704 грн. 10 коп. на повернення сплаченого судового збору та 1 000,00 грн. - на повернення витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» і Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Т-С» (колишня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс») оскаржили його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «PZU Україна» пояснює, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим; ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені законом висновки про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Додає, що у разі фізичного знищення транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «PZU Україна» не повністю здійснило виплату позивачу страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_1 отримав від страхової компанії 61 602,22 грн., і невиплаченою лишається сума 95 013,31 грн., тобто всупереч нормам Закону, які визначають, що потерпілому може бути відшкодована сума, що дорівнює різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, суд стягнув на користь позивача суму, що відповідає ринковій вартості автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_3 станом на 20.06.2020 року - 156 615,53 грн. в межах ліміту по полісу за вирахуванням уже здійсненого відшкодування. Додає, що при цьому позивачу страховою компанією вже було виплачене відшкодування в сумі 61 602,22 грн., і в нього, окрім того, залишився пошкоджений автомобіль, який він може реалізувати та отримати кошти, а відтак, розмір відшкодування перевищуватиме розмір заподіяної шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_3 , що прямо заборонено п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна».

У своїй апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «К-Т-С» (колишня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс») вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим у частині задоволення позовних вимог щодо Товариства та пояснює, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Т-С» була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «PZU Україна», а тому обов`язок відшкодувати шкоду покладається на страхову компанію у відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що у випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються із відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди, і саме цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги, що страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю по полісу ЕР.142638229 становить 260 000 гривень додатково до 130 000 гривень за шкоду, заподіяну майну. Вважає, що стягненню на користь позивача підлягають документально підтверджені витрати на обстеження та лікування в сумі 18 699,62 грн., транспортні витрати в сумі 1299,73 не з ТОВ «К-Т-С», а з ПрАТ «Страхова компанія «PZU Україна». Зазначає, що суд не взяв до уваги даних дослідження спеціаліста- автотоварознавця 719Е_SOS_-544 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, наданих ПрАТ «Страхова компанія «PZU Україна», згідно яких вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 254 444,17 грн, а його ринкова вартість до ДТП - 130 564,18 грн., вартість цього автомобіля після ДТП становить 66 361,96 грн. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ТОВ «К-Т-С» та у цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

У поданому на апеляційну скаргу ТОВ «К-Т-С» відзиві ПрАТ «Страхова компанія «PZU Україна» вважає, що документально підтверджені витрати ОСОБА_1 підлягають стягненню на його користь не зі страхової компанії, а саме з ТОВ «К-Т-С», оскільки вимог про стягнення цих витрат зі страхової компанії не було заявлено позивачем.

У своєму відзиві на обидві апеляційні скарги ОСОБА_1 вважає їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції - законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційні скарги - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17.09.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. У постанові зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20.06.2020 серії ДПР18 №418192, 20.06.2020 року о 16 годині на автодорозі М-06 Київ-Чоп 643, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з Renault Premium 450/19Т д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричіпом н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність, під час гальмування вантажівкою, його причіп винесло на смугу зустрічного руху, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки (а.с. 19).

Згідно відомостей зазначених у трудовій книжці НОМЕР_4 , ОСОБА_2 08.04.2019 прийнятий на роботу у ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» в автоколону водієм-експедитором на підставі наказу №30 від 05.04.2019 (а.с. 97-98).

У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить позивачеві ОСОБА_1 , завдано механічних пошкоджень, перелік який зафіксовано у висновку експерта №13/145 ЕД від 30.09.2020 року.

Згідно висновку експерта №13/145 ЕД від 30.09.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel моделі Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 20.06.2020 становить 254 700 гривень 58 копійок. Ринкова вартість автомобіля Opel моделі Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 20.06.2020 року становить 156 615 гривень 53 копійки (а.с. 23-39).

Вартість експертизи склала 351, 60 грн., що підтверджується рахунком 110 від 01.10.2020 (а.с. 40).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 41).

Окрім механічних пошкоджень автомобіля позивача ОСОБА_1 він сам зазнав фізичної шкоди.

Так, 02.07.2020 позивач ОСОБА_1 пройшов в «Лікувально-діагностичному центрі «ЛІРА»» (м.Ужгород) мультиспіральну комп`ютерну томографію попереково-крижового відділу хребта. Згідно висновку якого у нього зафіксовано наступний діагноз: «КТ, ознаки остеохондрозу, деформуючий спондильоз, спондилоартроз поперекового відділу хребта, протрузії міжхребцевих дисків L4-1,5 та L5-S1 з компресією відповідних коренців спинномозкових нервів та дуального мішка. Антероспонділолістез хребця L5» (а.с. 42).

Згідно консультації лікаря-невролога (м.Ужгород) від 02.07.2020 ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Загострення хронічної лівобічної поперекової радікулопатії» та рекомендовано лікування (а.с. 43).

03.08.2020 (м.Житомир) проведено ОСОБА_1 ультразвукове дослідження магістральних артерій шиї та інтрацеребральних судин, у відповідності до заключення: УЗ-ознаки стенозуючих атеросклеротичних змін у судинах каротидного басейну. У вічку правої ВСА на задній стінці локується АСБ, що формується яка незначно стонезує просвіт судини на 22,0 відсотка за діаметром. Непромолійність ходу обох ХА в сегментіах VІ V2. УЗ-ознаки екстравазальної компресії ХА в сегменті V2h УЗ-ознаки асиметрії по ХА в сегменті V2-66,0 відсотків по ВСА-37,0 відсотка по ЗМА-41.0 відсотка (а.с. 55-56).

02.10.2020 позивачеві проведено в м. Житомир ультразвукове дослідження простати та сечового міхура, заключенням якого встановлено: «ознаки мінімальної гіперплазії передміхурової залози». Також 02.10.2020 року в м. Житомир проведено ультразвукове дослідження калитки, згідно із заключенням якого встановлено наступний діагноз: «УЗ-ознаки двобічного варікоцеле 2-3 ступенів, 1 ст праворуч. Хронічного орхоепідідіміту ліворуч. Дрібної кістки лівого придатку». 06.10.2020 в ТОВ «Медичний центр Асклепій Плюс» (м.Житомир) проведено позивачеві ОСОБА_1 мультиспіральну комп`ютерну томографію, за якою встановлено діагноз: «КТ-ознаки гіперваскулярного tr (HKP,susp світло клітинний Са) верхнього полюсу лівої нирки, з можливістю інвазією параневральної клітковини реальної фісції. Додаткові артерії обох нирок. 02.10.2020 в м. Житомир Позивачеві проведено ультразвукове дослідження нирок згідно із висновком якого встановлено: ознаки вогнищевого утворення лівої нирки (t-r лівої нирки, диференціювати з кістою з крововиливом) (а.с. 47-54).

23.10.2020 року «Комунальним некомерційним підприємством «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської районної ради Закарпатської області» направлено відповідача на хірургічну процедуру з діагнозом: U75/злоякісне новоутворення нирки (а.с. 44).

17.11.2020 року позивачу комунальною установою «Обласний онкологічний диспансер» Житомирської обласної ради проведено операцію - резекція лівої нирки. Як свідчить листок непрацездатності АДТ №563468 та виписка із медичної картки стаціонарного хворого №5783, ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 16.11.2020 до 23.11.2020 (а.с. 44, 65, 66).

Відповідно до наданих квитанцій та чеків витрати позивача на лікування та медичні обстеження склали 18 699, 62 коп. Транспортні витрати склали 1 299, 73 коп. (а.с. 55, 57-63).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «К-Т-С» (колишня назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс») була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «PZU Україна», що підтверджується договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР. 142638229 (Поліс) від 05.12.2019 року.

Згідно вказаного Полісу забезпеченим є транспортним засобом є автомобіль Renault, н. з. НОМЕР_1 . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн., розмір франшизи 2 600 грн. (а.с. 109).

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як вбачається із обставин справи, спір між сторонами виник з деліктних зобов`язань про відшкодування шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тобто, за загальним правилом відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, несе особа, яке є винною у її заподіянні.

Однак у випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (ч. 1 ст. 1172 ЦК України). Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог про стягнення матеріальної шкоди надаво висновок експерта №13/145 ЕД від 30.09.2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 20.06.2020 становить 254 700 гривень 58 копійок, а ринкова вартість автомобіля Opel моделі Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 20.06.2020 становить 156 615 гривень 53 копійки.

Дослідженням спеціаліста автотоварознавця 719E_SOS_-44 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, наданих ПрАТ СК «ПЗУ Україна», вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 254 444,17 грн., а ринкова вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди - 130 564,18грн. На підставі даних Звіту № 739E_SOS_-44_SOS_-44 про оцінку автомобіля OPEL, реєстраційний номер НОМЕР_3 було встановлено, що вартість транспортного засобу OPEL, н.з. НОМЕР_3 після ДТП становить 66 361,96 грн.

Зважаючи на те, що клопотань від сторін щодо призначення у справі судової експертизи з метою усунення вказаних розбіжностей, до суду не надходило, беручи до уваги обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, місцевий суд правомірно визнав обґрунтованим, таким що не суперечить іншим матеріалам справи, не викликає сумніву в його правильності, є належним, допустимим, достовірним доказом на підтвердження розміру страхового відшкодування висновок експерта №13/145 ЕД від 30.09.2020 року.

Відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не повністю здійснило виплату позивачу страхового відшкодування, заподіяного пошкодженням належного транспортного засобу внаслідок ДТП. Як встановлено судом та визнано сторонами, страховою компанією відшкодовано ОСОБА_1 61 602, 22 грн.. Виходячи з того, що вартість транспортного засобу позивача до ДТП становила 156 615,53 грн., після ДТП склала 66 361,96 грн., беручи до уваги виплачену суму 61 602,22 грн. в якості відшкодування, а також франшизу в розмірі 2 600 грн., до стягнення зі страхової компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає 28 650 грн. 97 коп (156 615,53 - 66 361,96 - 61 602,66 - 2 600,00). Вказана сума, з урахуванням уже виплачених коштів, не перевищує максимальної суми страхового відшкодування за договором страхування № ЕР. 142638229 від 05.12.2019 року - 130 000, 00 грн..

Покликання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» на те, що невиплачена частина матеріального збитку підлягає стягненню на користь позивача не з нього, а зі страхової компанії, апеляційний суд вважає слушними.

Так, ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У п. 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід врахувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодування реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, згідно якої, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 (справа № 147/66/17) ґрунтуються на дотриманні загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності і розумності, як при застосуванні закону, так і при здійсненні учасниками цивільних відносин своїх прав та виконанні обов`язків.

Згідно висновку, викладеного у цій постанові, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак Закон, який спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески. Отже винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика (п.п. 87,88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року).

Місцевий суд помилково не врахував зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оскільки у справі №755/18006/15 Велика Палата Верховного Суду досліджувала саму суть ефективності такого правового інституту як страхування відповідальності. Ключовим у вказаній постанові є те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, та підлягає застосуванню до спірних правовідносин у цій справі.

Судом першої інстанції на Товариство з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» покладено обов`язок по відшкодуванню позивачу матеріальної шкоди в розмірі 49 530 грн. 48 коп.. Такий висновок суду апеляційний суд вважає безпідставним з огляду на те, що відповідної позовної вимоги ОСОБА_1 до ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» не заявляв.

У статті 2 ЦПК України визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, серед яких змагальність та диспозитивність.

У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

В частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для їх часткового задоволення, у розмірі, визначеному судом перешої інстанції.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог в залежності від характеру та обсягу заподіяних Позивачу моральних та фізичних страждань. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц зазначив, що моральна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи дану позовну вимогу, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом збагачення позивача, а тому стягнення морального відшкодування в розмірі 5 000,00, на думку апеляційного суду, відповідає принципу справедливості та розумності, враховуючи обставини завдання шкоди позивачеві, тривалість його зусиль для відновлення своїх порушених прав. При цьому суд враховує, що це відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.

Оцінюючи встановлені обставини, досліджені докази в сукупності із нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання про часткове задоволення апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» і Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Т-С» та ухвалення нового рішення в частині вимог позивача про відшкодування матеріальних збитків і залишення без зміни рішення місцевого суду в частині відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат відповідно до задоволених позовних вимог, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат із ПрАТ «Страхова компанія «PZU Україна» у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1 241 грн. 94 коп та у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 674 грн 00 коп., із ТОВ «К-Т-С» (колишня назва - ТОВ «Камаз-Транс-Сервіс») - у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704 грн. 00 коп. та у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 грудня 2022 року в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди та в частині стягнення судових витрат - скасувати.

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Поляков Михайло Володимирович, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» на користь ОСОБА_1 28 650 (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 97 копійок.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Поляков Михайло Володимирович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс» (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «К-Т-С») про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1 241 (одна тисяча двісті сорок одну) гривню 94 копійки та у вигляді понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 674 (одна тисяча шістсот сімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «К-Т-С» (колишня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс») на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 00 копійок та у вигляді понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Поновити дію рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 грудня 2022 року в частині, що залишена без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 березня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.