Справа № 216/2160/18
провадження №2/216/119/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області в складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю

секретар судового засідання Клименко О.В.

відповідача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Кривий Ріг в Дніпропетровській області цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору б/н від 05.10.2011 року недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який було уточнено 15.03. 2021 року, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору б/н від 05.10.2011 року недійсним.

Провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 16.05.2018 року.

Згідно розпорядження керівника апарату Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Мірошниченко Я.В. № 784 від 05.11.2018 року, цивільна справа відповідно до п. 2.3.50 "Положення про автоматизовану систему документообігу суду", шляхом повторного перерозподілу, передана судді Бутенко М. В., та ухвалою суду від 06.11.2018 року прийнята до свого провадження.

17.01.2019 року ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи в загальному провадженню.

25.01.2019 року стороною відповідача за первинним позовом подано заяву про застосування позовної давності.

20.05.2019 року ОСОБА_1 подано заяву про витребування доказів по справі.

08.08.2019 року судом ухвалено заяву про витребування доказів по справі.

16.08.2019 року судом отримано відповідь на ухвалу про витребування доказів.

16.09.2019 року судом отримано відзив на подану зустрічну позовну заяву.

11.10.2019 року судом отримано відповідь на відзив.

14.11.2019 подано заперечення .

Ухвалою суду від 22.07.2020 року судом витребувані докази по справі.

Також, ухвалою суду від 22.07.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву та призначено справу у підготовче судове засідання.

27.08.2020 року судом отримано відповідь на запит.

25.02.2021 року ОСОБА_1 письмово надані додаткові пояснення по справі.

15.03.2021 року акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» подано заяву про зменшення позовних вимог.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко -і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

В обґрунтування своїх заявлених позовних вимог позивачем за первинним позовом зазначено наступне:

ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 05.10.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а відтак зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Згідно із уточненим розрахунком, заборгованість відповідачка станом на 31.03.2018 року за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.10.2011 року дорівнює 13903,52 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2485,24 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі 5604,49 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5813,79 грн.

Позивач за первинним позовом, акціонерне товариств комерційний банк «ПриватБанк», просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.10.2011 року у розмірі 13903,52 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2485,24 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 у розмірі 5604,49 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5813,79 грн. а також стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

У судовому засіданні 28.02.2023 року представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відсутній.

Представник відповідача за первинним позовом ОСОБА_1 - Якименко С.Г., в судовому засіданні 28.01.2023 року, подав заяву про залишення зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору б/н від 05.10.2011 року, недійсним без розгляду. В задоволенні первинного позову АТ КБ «Приватбанк» просить суд відмовити в повному обсязі, застосувавши позовну давність. Зазначив, що додатково докази понесення ОСОБА_1 судових витрат що до надання послуг адвоката, будуть надані після ознайомлення з рішенням.

ОСОБА_1 повністю підтримує заяви свого представника.

Врахувавши думку сторони позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених первинних позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 05.10.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказаний кредитний договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку.

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид та строк дії визначений у заяві та пам`ятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Кредитний ліміт у вказаному розмірі установлено на кредитну карту, яку відповідач отримав разом з ПІН-конвертом.

Строк дії карти, отриманої відповідачем на підставі кредитного договору, встановлено до останнього календарного дня визначеного місяця.

ОСОБА_1 зобов`язання з повернення грошових коштів за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 31.03.2018 року (згідно уточнених позовних вимог) має заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.10.2011 року у розмірі 13903,52 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2485,24 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі 5604,49 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5813,79 грн.

Правовідносини між сторонами у цій справі виникли на підставі договору кредитування.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як видно зі змісту доданого позивачем до позову розрахунку заборгованості, після 22.01.2014 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, отже з цієї дати було порушено право позивача, а тому останній мав право звернутися за його захистом до суду.

Звернувшись до суду із цим позовом 03.05.2018 АТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності щодо як основної, так і щодо додаткових вимог.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З огляду на викладене вище, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не підлягають задоволенню судом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд, вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору б/н від 05.10.2011 року, недійсним підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 257, 265, 268, 273, 274-279, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнені позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору б/н від 05.10.2011 року недійсним, залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М. В. БУТЕНКО