справа № 361/541/23
провадження № 2-з/361/20/23
УХВАЛА

02 березня 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей.

У січні 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, у якому вона просить визначити місце проживання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю та стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, з дня подання позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

28 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення вказаного зустрічного позову, у якій просить з метою забезпечення поданого нею зустрічного позову зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у спілкуванні та побаченнях із її дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі поза межами проживання батька дітей ОСОБА_2 та без його присутності.

В обґрунтування заяви зазначала, що між нею і ОСОБА_2 на даний час існує спір щодо визначення проживання їхніх двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилалася на те, що ОСОБА_2 без погодження з нею, матір`ю дітей, вивіз дітей до будинку своїх батьків, де вони зараз час проживають, та перешкоджає їй у спілкуванні з ними, не дозволяє їй забирати дітей до свого місця проживання, що призводить до порушення прав дітей, оскільки стабільне середовище проживання дітей порушено, розлука із матір`ю може негативно вплинути на психологічний стан дітей. Вважає, що вона має право проводити час і спілкуватися зі своїми дітьми поза межами будинку батьків ОСОБА_2 , ніхто не може забороняти їй та чинити їй перешкоди у виконанні нею батьківських обов`язків, тому з метою захисту прав дітей та прав матері, вважає доцільним є вжити заходів забезпечення її зустрічного позову, про які вона просить суд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд встановив, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Боровського району Київської області про визначення місця проживання дітей.

Також відповідач ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на дітей.

Питання щодо прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до розгляду та об`єднання його в одне разом із первісним позовом ОСОБА_2 судом ще не вирішено.

Між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір щодо визначення місця проживання їхніх двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про забезпечення поданого нею зустрічного позову до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, посилається на те, що на даний час їхні діти: син ОСОБА_5 і дочка ОСОБА_6 проживають разом із батьком ОСОБА_2 , який перешкоджає їй, матері, у спілкуванні із ними та не дозволяє їй забирати дітей до свого місця проживання. На підтвердження існування перешкод у спілкуванні та побаченнях із дітьми нею додано до заяви її листування з позивачем у месенджері Viber та запис розмови між сторонами на флеш-носії.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, про які вона просить суд, може завдати істотної шкоди психологічному стану здоров`я дітей, оскільки розлука із матір`ю може негативно вплинути на психологічний стан дітей. Даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими нею зустрічними вимогами та відповідає інтересам дітей, яких ОСОБА_2 позбавив материнської турботи і тепла.

У ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, що набула чинності для України 27 вересня 1991 року, яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї .

У ст. 11 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-ІІІ) встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 2402-ІІІ дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язанні брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення у справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може вжити заходи забезпечення позову у справах про визначення місця проживання дітей, зокрема, шляхом зобов`язання не чинити перешкоди батькові чи матері, які проживають окремо від дітей, у спілкуванні з дітьми, враховуючи предмет спору у справі визначення місця проживання дітей. Заходи забезпечення позову, що полягають у зобов`язанні батька не чинити перешкоди матері, яка на час розгляду справи про визначення місця проживання дітей проживає окремо, у побаченнях та спілкуванні із дітьми, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дітей з матір`ю на час вирішення по суті спору щодо місця проживання дітей.

Враховуючи, що заходи забезпечення згідно із ст. 158 ЦПК України носять тимчасовий характер, а також можуть змінюватися відповідно до ст. 156 ЦПК України, то їх запровадження не означає їх імперативну реалізацію без врахування об`єктивних обставин, зокрема, реальних результатів відповідного спілкування дітей з батьком чи матір`ю, які проживають окремо, з метою встановлення емоційного контакту та покращення психоемоційного характеру їх відносин. Отже, за наявності ознак невідповідності застосованого заходу забезпечення позову інтересам дітей, цей захід може бути змінений або скасований.

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 490/1087/21 вказав на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Верховний Суд в ухвалі від 31 січня 2023 року у справі № 671/1700/20 зазначив, що позбавлення ж матері будь-якої можливості контактувати з її дитиною виключає за своєю суттю будь-які шанси на відновлення належного емоційного контакту між дитиною і нею, покращення психоемоційного характеру їхніх відносин. Разом з тим, здоровий психоемоційний характер стосунків дитини з обома батьками, незалежно від їх сімейного статусу та місця проживання, емоційний контакт з обома батьками відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , враховуючи вимоги законодавства, встановивши наявність обставин, які позбавляють ОСОБА_1 можливості спілкуватися з дітьми, враховуючи право матері на особисте спілкування з дітьми, відсутність обставин, які обмежують право на таке спілкування, суд вважає, що не забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 позбавить її можливості контактувати із її дітьми та за своєю суттю виключить будь-які шанси на відновлення належного емоційного контакту між дітьми та матір`ю, тому суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 149 153, 182, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та побаченнях із дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі поза межами проживання ОСОБА_2 та без його присутності.

Найменування сторін:

позивач (стягувач): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач (боржник): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 02 березня 2026 року.

Суддя Дутчак І. М.