Справа № 460/4187/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/811/3044/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника відповідача Хом`яка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду за заявою позивача.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вирішити питання розподілу понесених відповідачем судових витрат в загальному розмірі 30121 грн., шляхом їх стягнення з позивачки.

На переконання апелянта, суд грубо порушив норми процесуального права в частині відмови від розгляду справи по суті заявлених позовних вимог та не вирішення питання розподілу судових витрат.

За позицією апелянта, порушення вимог процесуального закону полягає в тому, що ухвалою суду від 21.09.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 18.10.2022 року, однак, суд провів судове засідання 11.10.2022 року, не повідомивши учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Окрім того, звертає увагу, що відповідачем було подано заяву від 08.09.2021 року про часткове визнання позовних вимог, тому суд повинен був вирішити це питання на стадії підготовчого провадження.

Апелянт вважає, що суд повинен був розглянути спір по суті.

Додає, що під час прийняття оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не вирішив питання розподілу судових витрат в частині відшкодування за рахунок позивачки понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертного дослідження.

Вказує, що був позбавлений можливості надати суду докази понесених витрат до закінчення судових дебатів, так як дізнався про наявність ухвали через тиждень після її постановлення.

Разом з тим, зазначає, що в заяві від 08.09.2021 року про часткове визнання позову вказувалось про необхідність вирішення судом питання щодо розподілу понесених відповідачем судових витрат.

Звертає увагу суду, що після прийняття оскаржуваної ухвали про залишення позову без розгляду він звертався до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, однак, така заява, всупереч вимогам процесуального закону, була залишена без розгляду та задоволення.

До того ж, наголошує, що позивач протягом усього часу розгляду справи зловживала процесуальними правами, внаслідок чого апелянт поніс значні матеріальні витрати, оскільки з моменту відкриття провадження у справі і до моменту його закриття пройшло більше шести років.

Зазначає, що загальний розмір понесених судових витрат у даній цивільній справі складає 30121 грн., з яких: 5720 грн. витрати на оплату експертизи, 18200 грн. витрати на оплату правничої допомоги адвоката та 6201 грн. витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім представника відповідача адвоката Хом`яка О.Г., не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства закріплений у статті 13 ЦПК України.

Так, зокрема, частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

З матеріалів справи встановлено, що після повторного автоматизованого розподілу даної судової справи, ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2022 року призначено підготовче засідання на 17.03.2022 року та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відзив від відповідача у встановлений судом строк не надходив.

Разом з тим, 09.03.2022 року від представника відповідача надійшла заява (а.с.179), в якій він не заперечує проти завершення підготовчого провадження та призначення до розгляду справи по суті.

Інших заяв по суті, в тому числі про визнання позову, від відповідача на стадії підготовчого провадження не надходило.

Ухвалою суду від 21.09.2022 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 18.10.2022 року.

11.10.2022 року, до початку розгляду справи по суті, позивач подала до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.199).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення такої заяви позивача та залишення її позову без розгляду в повній мірі відповідає вимогам пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали, як про це просить відповідач, та розгляду справи по суті, немає.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Однак, такої заяви від відповідача до суду першої інстанції не надходило і це питання судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою не вирішувалось, а тому доводи та вимоги апелянта в цій частині, в тому числі й щодо здійснення апеляційним судом розподілу судових витрат, понесених на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, є безпідставними.

При цьому, необхідно зазначити, що за подання апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж це передбачено законом, однак, питання повернення зайво сплаченого судового збору вирішується судом за заявою сторони, а такої заяви на момент розгляду справи апеляційним судом від відповідача не надходило.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті вирішення даного питання, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 05 травня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич