Справа № 482/1695/21
Номер провадження 2/482/182/2023
12 травня 2023 року місто Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Баранкевич В.О., секретар судового засідання Єфімової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новоодеська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним,-
Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Павленко Наталію Миколаївну, звернувся до Новоодеського районного суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Новоодеська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його та відповідача матір ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої в межах Новошмидтівської сільської ради Новоодеського (на теперішній час Миколаївського) району Миколаївської області.
При звернені позивача до Новоодеської державної нотаріальної контори, 23.12.2016 року, із заявою про прийняття спадщини, позивачу стало відомо, що відповідно до заповіту, залишеного матір`ю 06.05.2001 року, посвідченого головою Новошмидтівської сільської ради, вищевказана земельна ділянка заповідалася відповідачу.
04.07.2019 року відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
24.12.2019 року позивач звернувся до Новоодеського районного суду Миколаївської області із позовом про визнання заповіту недійсним та 16.03.2021 року, рішенням суду по справі № 482/2449/19, позовну заяву ОСОБА_1 про визнання заповіту недійним було задоволено.
Тому посилаючись на викладене позивач просив суд про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Позивач у судове засідання не з`явився, але від його представника адвоката Павленко Н.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивач та його представника, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася неодноразово за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, належним чином, про причини неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, на підставі ухвали суду, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, позивач проти такого вирішення справи заперечень не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).
Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:
обставина встановлена судовим рішення;
судове рішення набрало законної сили;
у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).
Так, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16.03.2021 року по справі № 482/2449/19, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новоодеська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання заповіту недійсним, було визнано недійсним заповіт ОСОБА_4 , посвідчений головою Новошмидтівської сільської ради Новоодеського арйону Миколаївської області 06.05.2001 року та зареєстрований в реєстрі № 18, за яким ОСОБА_3 , яка мешкала в АДРЕСА_1 , заповіла своїй дочці ОСОБА_2 , 1957 року народження, державний акт на право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Новошмидтівської сільської ради від 08.11.2000 року № 121 на земельну ділянку площею 6,31 га, яка розташована на території Новошмидтівської сільської ради. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили.
Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори посвідчено та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_2 успадкувала зазначене у заповіті, посвідченому головою Новошмидтівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 06.05.2001 року та зареєстрованого в реєстрі № 18, майно ОСОБА_3 .
Виходячи з того, що заповіт, на підставі якого видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, рішенням суду, було визнано недійсним, то відповідно і саме свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним, а отже позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати, у вигляді судового збору.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 142, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.07.2019 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-1125, видане державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Магдою Г.В. на ім`я ОСОБА_2 на цілу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,3100 га., яка розташована на території Новошмидтівської сільської ради Новоодеського арйону Миколаївської області, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-МК № 035464, виданого 23.02.2001 року на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Новошмидтівської сільської ради від 08.11.2000 року № 121, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 189.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1446,89 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий В.О. Баранкевич