Справа № 489/2592/22
Провадження № 2/489/549/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарями судового засідання Сухно А.В., Рибальченко Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, та визнання права власності,

встановив:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просив суд здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя, а саме виділити йому у власність автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 150 легковий універсал В, д/н НОМЕР_1 , трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль TOYOTA RAV 4, легковий універсал, д/н НОМЕР_2 , гараж № НОМЕР_3 в автокооперативі «Темп» в м. Миколаєві, садовий будинок за адресою АДРЕСА_2 , земельну ділянку кадастровий номер :08:000:0070 площею 0,0405 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що в період перебування у шлюбі сторони придбали вищеперелічене майно. Добровільно здійснити розподіл спільного майна подружжя відповідач відмовляється. ОСОБА_3 зазначає, що запропонований ним варіант поділу майна подружжя є обґрунтованим і справедливим, оскільки в такому випадку вартість майна, що залишається після розподілу у кожної зі сторін, є рівною та складає по 37 000,00 доларів США.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

03.11.2022 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просила у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову посилалась на те, що позивачем необґрунтовано на власний розсуд визначена вартість спірного майна, яка не відповідає дійсності. Крім того зазначала, що позивачем умисно не зазначено, що кв. АДРЕСА_1 придбана нею за особисті кошти та кошти її сина ОСОБА_4 , який разом зі своїм сином мешкає у даній квартирі та оплачує комунальні послуги. Відповідач витрат на утримання квартири не несе.

Згідно ухвали Ленінського районного суду від 08.11.2022 витребувано у позивача ОСОБА_3 відомості на підтвердження оцінки визначеного ним спільного майна подружжя.

19.12.2022 витребувані відомості надійшли на адресу суду. Також 19.12.2022 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог - з урахуванням вартості спірного майна подружжя.

21.12.2022 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, в якому ОСОБА_2 , посилаючись на порушення своїх прав як особи, яка несе витрати на утримання спірного майна, та зокрема квартири АДРЕСА_1 , а також її неповнолітньої дитини, яка в ній проживає, просила суд здійснити реальний поділ спільної сумісної власності подружжя, визнавши за позивачем право власності на: автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 150 легковий універсал В, д/н НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_3 в автокооперативі «Темп» в м. Миколаєві, садовий будинок за адресою АДРЕСА_2 , земельну ділянку кадастровий номер :08:000:0070 площею 0,0405 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2 , а за відповідачем право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль TOYOTA RAV 4, легковий універсал, д/н НОМЕР_2 , стягнувши з позивача на користь відповідача 649 907,00 грн. у якості компенсації за зменшення її долі у спільному майні подружжя.

23.01.2023 представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову та позовну заяву в уточненій редакції, в якій позивач остаточно просить визнати все вищеперелічене майно спільною сумісною власністю подружжя та визнати за кожним з них по 1/2 його ідеальної частки, залишивши майно у спільній частковій власності.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.01.2023 прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову із уточненою позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та визнання права спільної часткової власності в редакції від 23.01.2023

31.01.2023 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву (уточнена редакція), згідно якого вона просить суд у задоволенні остаточної редакції позовних вимог ОСОБА_3 відмовити; при прийнятті рішення врахувати викладені нею пропозиції щодо реального розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в остаточній редакції в повному обсязі, просила позов задовольнити. Крім того, просила долучити до матеріалів справи оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 210 від 30.11.2022, наданої ТОВ «Благоцен», яке здійснювало оцінку частини нерухомого майна, для стягнення з відповідача витрат у розмірі 6900,00 грн. Вказане клопотання протокольною ухвалою суду було задоволено.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні частково визнала позов. Визнала, що спільною сумісною власністю подружжя є два спірних автомобіля та земельна ділянка разом із садовим будинком в АДРЕСА_2 . Водночас, вважала своєю особистою приватною власністю спірний гараж № НОМЕР_3 в автокооперативі «Темп» в м. Миколаєві, оскільки придбала його на товарній біржі, хоч і в період шлюбу, проте її чоловік на час його придбання знаходився у рейсі. А також зазначила, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана на її ім`я за кошти її сина, які він послідовно перераховував на її картку з своєї заробітної плати у доларах США. При цьому, на питання суду та представника позивача ОСОБА_2 підтвердила, що її колишній чоловік (позивач по справі) при оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_3 від 16.04.2015 надавав при посвідченні приватним нотаріусом ММНО Валієвою В.В. цього договору згоду на придбання квартири за спільні кошти подружжя. Крім того, заявила в судовому засіданні клопотання про поновлення строку на подачу доказів та долучення їх до матеріалів справи, оскільки такі підтверджують: 1) фактичне проживання в квартирі АДРЕСА_1 її сина (довідка ОСББ); 2) докази часткової сплати нею кредиту за один з спірних автомобілів (квитанції); 3) докази зарахування на її банківську карту коштів у доларах США, за які, з її слів, була придбана спірна квартира АДРЕСА_1 і які, з її слів, на її картку перераховувала фірма її сина, як його заробітну плату.

Заслухавши пояснення представника позивача з приводу заявлених клопотань, суд протокольною ухвалою від 06.03.2023 частково задовольнив клопотання відповідача та долучив до матеріалів справи докази зарахування на банківську карту ОСОБА_2 коштів у доларах США в період з 26.10.2009 по 02.06.2015. В задоволенні клопотання в іншій частині відмовив, оскільки відповідач не заперечувала, що спірні автомобілі є спільним майном подружжя, а тому квитанції про часткову сплату відповідачем коштів за кредитним договором за спірний автомобіль, не спростовують такого факту, а також у долученні до матеріалів справи довідки ОСББ, яка підтверджує фактичне проживання в квартирі АДРЕСА_1 її сина, оскільки вона не стосується предмета доказування.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.07.1987, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Китайгородської сільської ради Іллінецького району Вінницької області,актовий запис № 12 (а.с. 44 т. 2).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.11.2022 по справі № 489/2395/22 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 02.12.2022 (а.с.43 т. 2).

В період перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали наступне майно:

-автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 150 легковий універсал В, 2011 р.в., д/н НОМЕР_1 ;

-автомобіль TOYOTA RAV 4, легковий універсал, 2007 р.в., д/н НОМЕР_2 ;

-трикімнатна квартира АДРЕСА_1 ;

-садовий будинок за адресою АДРЕСА_2 ;

-земельна ділянка кадастровий номер :08:000:0070 площею 0,0405 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2 ;

-гараж № НОМЕР_3 в автокооперативі «Темп» в м. Миколаєві.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 150 легковий універсал В, 2011 р.в., д/н НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 (а.с. 8-9).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, сформованого за допомогою вебпорталу «Дія», власником автомобіля TOYOTA RAV 4, легковий універсал, 2007 р.в., д/н НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (а.с. 10-11, т. 1).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2022 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу № 326, посвідченого 16.04.2015 ПН ММНО Валієвою В.В. (т. 1, а.с. 42).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2022 ОСОБА_2 є власником садового будинку АДРЕСА_2 - на підставі витягу з рішення № 7 від 19.02.2013 Виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області ( т. 1, а.с. 38-39).

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2022 ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :08:000:0070 площею 0,0405 га, розташована за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_2 - на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЛ № 605699, виданого 12.10.2010 Жовтневою районною державною адміністрацією, відділом Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області (т. 1, а.с. 40-41).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2022 право власності на гараж № НОМЕР_3 з підвалом загальною площею 24,3 кв.м. в обслуговуючому авто гаражному кооперативі «Темп» в м. Миколаєві, Миколаївської області, зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2095 від 16.03.2001, укладеного на Універсальній Біржі «Південь» (т. 1, а.с. 43).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.11.2018 по справі № 489/5527/18 визнано дійсним договір № 2095 від 16.03.2001 купівлі-продажу нерухомого майна гаража № НОМЕР_3 в авто кооперативі «Темп» в м. Миколаєві, з підвалом, загальною площею 24,3 кв.м., зареєстрований Універсальною біржею «Південь» 16.03.2001, зареєстрований ММБТІ 20.03.2001 за №23, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 12-13).

В судовому засіданні відповідачем підтверджено, що при посвідченні приватним нотаріусом ММНО Валієвою В.В. договору купівлі-продажу № 326 від 16.04.2015 (тобто в період шлюбу) квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за нею, ОСОБА_3 надавав згоду на придбання квартири за спільні кошти подружжя.

За таких обставин судом встановлено, що сторонами на підставах, не заборонених законом, в період шлюбу було набуто право власності на вищевказане майно.

За статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої, другої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Тобто майно, набуде подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя навіть у разі здійснення державної реєстрації на ім`я лише одного з них.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина 1 статті 68 СК).

Відповідно до частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, то належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 572 ЦК України.

У разі неподільності речі, або якщо ці речі не можуть бути поділені між подружжям відповідно до їх частки, а згода щодо сплати/отримання компенсації відсутня, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (пункт 25 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю.

Враховуючи зазначені норми, суд робить висновок, що автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 150 легковий універсал В, 2011 р.в., д/н НОМЕР_1 ; автомобіль TOYOTA RAV 4, легковий універсал, 2007 р.в., д/н НОМЕР_2 ; трикімнатна квартира АДРЕСА_1 ; садовий будинок за адресою АДРЕСА_2 ; земельна ділянка кадастровий номер :08:000:0070 площею 0,0405 га, розташована за адресою АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_3 в автокооперативі «Темп» в м. Миколаєві, які придбані в період шлюбу сторін, є об`єктом права їх спільної сумісної власності.

Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно статтею 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Домовленості між співвласниками щодо розміру часток вказаної нерухомості не існує, отже ці частки є рівними.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини друга статті 77 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

За такого, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 про поділ спірного нерухомого підлягає задоволенню, враховуючи, що спірне майно було набуте сторонами в період перебування у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір, будь-яка домовленість про розподіл майна, вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а іншого відповідачем не доведено. А саме необхідно визнати вищезазначене майно об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя та в порядку поділу спільного майна визнати за кожним із сторін право власності на його частку, припинивши право власності на 1/2 частку того із подружжя, за яким одноособово зареєстроване спірне майно.

Заперечення ОСОБА_2 проти позову, а саме посилання на те, що квартира АДРЕСА_1 придбана нею за особисті кошти та кошти її сина ОСОБА_4 , не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не підтвердженні жодними доказами. Так у своєму відзиві відповідач посилається на вказані обставини, проте не долучає будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження даних тверджень; нею не було заявлено клопотань про витребування доказів, які вона не має можливості отримати самостійно, тощо.

Надані відповідачем в судовому засіданні по суті спору квитанції, меморіальні валютні ордери та виписка з рахунку приватного клієнта (а.с.46-61), строк на подачу яких поновлено судом протокольною ухвалою 06.03.2023, не свідчать беззаперечно про те, що саме ці кошти були витрачені відповідачем на придбання спірної квартири, а тому презумпція спільного майна подружжя відповідачем не спростосвана. До аналогічних висновків неодноразово приходив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема і в постанові від 29.06.2022 у справі № 761/30901/20 (провадження № 61-3524св22).

Так, меморіальні валютні ордери взагалі не підтверджують зарахування коштів у долларах США на рахунок відповідача (а.с.46-50), а квитанції та виписка з рахунку приватного клієнта (а.с.51-61) лише свідчать про наявність на рахунку ОСОБА_2 коштів у долларах США, але ніяким чином не підтверджують їх використання при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири.

Крім того, в судовому засіданні 06.03.2023, ОСОБА_2 не заперечувалось, що при посвідченні приватним нотаріусом ММНО Валієвою В.В. договору купівлі-продажу № 326 від 16.04.2015 (тобто в період шлюбу) квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за нею, ОСОБА_3 надавав згоду на придбання квартири за спільні кошти подружжя.

Щодо прохання відповідача врахувати запропонований нею варіант реального розподілу спільного майна подружжя, то судом враховано, що відповідного зустрічного позову з подібними вимогами нею заявлено не було (не зважаючи на те, що в ухвалі про відкриття провадження у справ їй було роз`яснено таке право). При цьому, остаточно позивачем було заявлено вимоги про визнання всього вищепереліченого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за кожним з них по 1/2 його ідеальної частки, залишивши майно у спільній частковій власності. Керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно остаточної редакції позовних вимог ОСОБА_3 просить здійснити поділ всього спільного майна подружжя шляхом визнання за кожним з них по 1/2 його ідеальної частки. Оскільки в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути належний до сплати судовий збір.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ціну позову, ОСОБА_3 при зверненні до суду було сплачено максимально можливий розмір судового збору - 12 405,00 грн. (5 х 2 481,00 грн.).

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом задоволено вимоги про визнання за кожним з подружжя права власності по 1/2 частині спільного майна, позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині задоволено, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути 12 405,00 грн. - на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесено витрати проведення незалежної оцінки спірного майна подружжя, які згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру становлять 6 900,00 грн. (а.с.79). Вказані кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 30, 133,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, та визнання права власності - задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 :

-автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 150 легковий універсал В, 2011 р.в., д/н НОМЕР_1 ;

-автомобіль TOYOTA RAV 4, легковий універсал, 2007 р.в., д/н НОМЕР_2 ;

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-садовий будинок за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 86 кв.м.;

-земельну ділянку кадастровий номер :08:000:0070 площею 0,0405 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2 ;

-гараж № НОМЕР_3 з підвалом в обслуговуючому автогаражному кооперативі «Темп» в м. Миколаєві, загальною площею 24,3 кв.м.

Поділити спільне сумісне майно колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна колишнього подружжя право власності на:

- частку автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 150 легковий універсал В, 2011 р.в., д/н НОМЕР_1 ;

- частку автомобіля TOYOTA RAV 4, легковий універсал, 2007 р.в., д/н НОМЕР_2 ;

- частку квартири АДРЕСА_1 припинивши право власності ОСОБА_2 на частку цього майна;

- частку садового будинку за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 86 кв.м, припинивши право власності ОСОБА_2 на частку цього майна;

- частку земельної ділянки кадастровий номер :08:000:0070 площею 0,0405 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2 , припинивши право власності ОСОБА_2 на частку цього майна;

- частку гаражу № НОМЕР_3 з підвалом в обслуговуючому автогаражному кооперативі «Темп» в м. Миколаєві, загальною площею 24,3 кв.м, припинивши право власності ОСОБА_2 на частку цього майна.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна колишнього подружжя право власності на:

- частку автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 150 легковий універсал В, 2011 р.в., д/н НОМЕР_1 , припинивши право власності ОСОБА_3 на частку цього майна;

- частку автомобіля TOYOTA RAV 4, легковий універсал, 2007 р.в., д/н НОМЕР_2 , припинивши право власності ОСОБА_3 на частку цього майна;

- частку квартири АДРЕСА_1 ;

- частку садового будинку за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 86 кв.м.;

- частку земельної ділянки кадастровий номер :08:000:0070 площею 0,0405 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2 ;

- частку гаражу № НОМЕР_3 з підвалом в обслуговуючому автогаражному кооперативі «Темп» в м. Миколаєві, загальною площею 24,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 12 405,00 грн., а також витрати проведення незалежної оцінки спірного майна подружжя, що разом становить 6 900,00 грн., що разом становить 19 305,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста п`ять гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду виготовлено 06.03.2023.

Суддя Г.А. Микульшина