Справа № 353/966/22
Провадження № 2/353/25/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Головатчук І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на дві земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 загальною площею 2,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на терторії Озерянської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтував тим, що станом на 01.07.1990 року по АДРЕСА_1 проживали його батьки: батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також дідусь з бабусею. Батькові ОСОБА_4 на праві власності належали вищевказані земельні ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати ОСОБА_3 (прийняла спадщину всього належного батькові спадкового майна, нотаріально оформила її на своє ім`я в поядку спадкування за законом). Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй майно. Ще за життя мати посвідчила заповіт, яким заповіла йому та його сестрі ОСОБА_6 все своє майно. Він прийняв спадщину та частково її оформив і бажає оформити право власності на вищевказані земельні ділянки на своє ім`я. Сестра ОСОБА_2 відмовилася від спадкування на його користь.

В нотаріальному порядку йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з тим, що що у позивача відсутній Державний акт про право власності на землю на ім`я ОСОБА_3 (мати позивача), який є документом підтверджуючим право власності спадкодавиці на землю, тобто мати ОСОБА_3 під час життя не набула права власності на вказані земельні ділянки відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент її набуття (виникнення), що позбавляє його можливоті оформити спадщину.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним права власності на дві земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 загальною площею 2,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на терторії Озерянської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала, просила його задовольнити та справу розглянути у її відсутності. Вказала, що жодних претензій не має і не буде мати в майбутньому (а.с. 38).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 10 Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, виданої Олешанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 66-6 від 11.10.2022 року, станом на 01.07.1990 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який побудований до 05.08.1992 року і числився як колгоспний двір, були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_7 (дідусь позивача), 1904 р.н., дружина ОСОБА_8 (бабуся позивача), 1904 р.н., син ОСОБА_4 (батько позивача) 1930 р.н., невістка ОСОБА_3 (мати позивача), 1935 р.н. (а.с. 12).

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на земелю серії IV-ІФ № 044867 від 03.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 368, ОСОБА_4 (батько позивача), на підставі рішення VII сесії Озерянської сільської Ради народних депутатів від 13.03.2000 року, належало право власності на земельну ділянку загальною площею 2,09 га (в склад якої входять дві земельні ділянки № 1 та № 2), призначену для товарного виробництва, розташовану на території Озерянської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 4).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 8 від 05.10.2022 року (а.с. 22) ОСОБА_4 (батько позивача) та ОСОБА_9 (мати позивача) перебували у зареєстрованому шлюбі і ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_4 (батько позивача), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Мати позивача ОСОБА_3 прийнявла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , в тому числі і на спірну земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.02.2007 року, виданим державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Керничною М.В., зареєстрованим в реєстрі за № 366 (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). Ще за життя ОСОБА_3 посвідчила заповіт, яким все своє майно, земельну частку/пай, збереження на ощадних книжках, де б воно не було, і з чого б воно не складалося і взагалі те, що їй буде належати на день її смерті заповіла ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією заповіту від 02.07.2001року (а.с. 13).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Після смерті матері ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які не є предметом даного позову (а.с. 19, 20).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 234/2009 від 03.04.2009 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_3 (мати позивача) (а.с. 49-64), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає, оскільки 08.04.2009 року відповідач ОСОБА_2 склала заяву, згідно якої відмовилася від належної їй частки спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 51).

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку загальною площею 2,09 га (в склад якої входять дві земельні ділянки № 1 та № 2), призначену для товарного виробництва, розташовану на території Озерянської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

В нотаріальному порядку позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на спірну земельну ділянку у зв`язку з тим, що у позивача відсутній Державний акт про право власності на землю на ім`я ОСОБА_3 (мати позивача), який є документом підтверджуючим право власності спадкодавиці на землю, тобто мати ОСОБА_3 під час життя не набула права власності на вказані земельні ділянки відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент її набуття (виникнення), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацького державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 169/02-31 від 14.07.2021 року (а.с. 16-17).

Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» (а.с. 21) слід вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 044867, площею 2,09 га, виданий Озерянською сільською радою ОСОБА_4 (батько позивача).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 206, 247, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителем АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,09 га (в склад якої входять дві земельні ділянки № 1 та № 2), призначену для товарного виробництва, розташовану на території Озерянської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, видану на підставі рішення Озерянської сільської Ради народних депутатів VII сесії 2 скликання від 13.03.2000 року, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 044867 від 03.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 368, виданого на ім`я ОСОБА_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак

Повний текст судового рішення складено «09» лютого 2023 року.