Справа № 639/7680/20
Провадження №2/639/99/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В судове засідання 09.02.2023 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не зявився, причини неявки суду не сповістив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

27 листопада 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову, в якому вона просила суд:

-вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на транспортний засіб автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель GOLF VARIANT 1390, (1999), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 чи будь-яким іншим особам відчужувати транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель GOLF VARIANT 1390, (1999), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 до набрання чинності рішенням по суті даної справи.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що вказане майно є предметом спору про поділ спільного майна подружжя, та може бути без її згоди відчужене відповідачем на користь інших осіб, що в подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 02 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №639/7680/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Заборонено здійснювати реєстрацію (перереєстрацію) ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель GOLF VARIANT 1390, (1999), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 02 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено. Витребувано з у Територіального сервісного центру МВС № 6350 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області засвідчену копію договору, за яким ОСОБА_2 було відчужено транспортний засіб ВАЗ 211040 196, (2008), зелений, № двиг. НОМЕР_4 , № куз. НОМЕР_5 ОСОБА_4 .

14 грудня 2020 року на адресу суду від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області надійшла копія договору купівлв-продажу №7845/20/001765 від 25.08.2020.

11січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2

28 травня 2021 року через канцелярію суду ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , подала заяву про збільшення позовних вимог.

23 липня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль та виключення його з об`єктів спільного майна подружжя.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль та виключення його з об`єктів спільного майна подружжяу цивільній справі №639/7680/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

12 серпня 2021 року до суду від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи відповідних доказів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Призначено справу до судового розгляду.

В судові засідання які були призначені на 24 жовтня 2022 року, 23 листопада 2022 року, 22 грудня 2022 року та на 09 лютого 2023 року позивач не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялася шляхом направлення на її адресу судових повісток.

13.12.2022, 11.01.2023 були повернуті до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», та шляхом направлення смс повідомлення щодо документу «судова повістка про виклик до суду», які були доставлені позивачу 17.08.2022, 27.10.2022.

Також на адресу представника позивача ОСОБА_3 надсилалась судова повістка про виклик в судове засідання на 22.12.2022, яка повернута з відміткою «отримано 19.12.2022 Літвінова», та шляхом направлення смс повідомлення щодо документу «судова повістка про виклик до суду», які були доставлені представнику позивача 27.10.2022, 25.11.2022, 30.12.2022.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Проте, в жодне із призначених підготовчих та судових засідань, які відбулися, позивач так і не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно з ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказані положення також зазначені у ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Тобто, законом не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача, зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , отримала ухвалу про відкриття провадження по справі, в підготовче судове засіданні не з`являлась, неодноразово належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи по суті, процесуальний обов`язок щодо повідомлення суду про зміну місця проживання не виконано, отримавши судову повістку. В судове засідання не з`явилась, поважність її неявки не доведена, та судом не встановлена.

Представник позивача ОСОБА_3 брала участь у підготовчому судовому засіданні, після закриття якого в судові засіданні не з`являлась. В судове засідання призначене на 22.12.2022 була повідомлена належним чином, проте не з`явилась подавши заяву у зв`язку із хворобою. Розгляд справи відкладено на 09.02.2023 року.

На адресу позивача повторно надсилалась судова повістка про виклик до суду, яка повернута до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

До теперішнього часу від позивача та його представника не надходило заяв та будь яких інших повідомлень про зміну місця проживання чи перебування, засобів інформування, не вживалось жодних дій про зацікавленість у розгляді та про рух справи. Заяви про розгляд справи без участі сторони позивача до суду також не надходили.

Отже, обставини неявки у судові засідання позивача ОСОБА_1 якій було відомо наявність цивільної справи за її позовом в суді, неодноразові виклики в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Судом враховується інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2012 р., згідно якого суд відкладає розгляд справи лише у разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду, тобто законодавець не передбачив врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду.

Згідно ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягає залишенню без розгляду.

За вишення позову без розгляду не позбавляє позивача повторно звернутися до суду в силу ч.2 ст. 257 ЦПК України.

Як зазначено вище, ухвалою Жовтневого районного суду від 02 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №639/7680/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Заборонено здійснювати реєстрацію (перереєстрацію) ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель GOLF VARIANT 1390, (1999), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили.

В силу ч.ч. 9-11 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Предметом позову є визнання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель GOLF VARIANT 1390, (1999), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 спільним майном подружжя. Остаточною вимогою є стягнення з відповідача на корсить позивача грошової компенсації в розмірі частки вартості цього майна та припинення права власності позивача на це майно.

Враховуючи вимоги законодавства, зміст позовних вимог, залишення позову без розгляду, суд вважає доцільним скасувати вжити заходи забезпечення позову

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 43, 44, 131, 210, 223, 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року шляхом заборони здійснювати реєстрацію (перереєстрацію) ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель GOLF VARIANT 1390, (1999), № двиг. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили.

Ухвала в частині скасування заходів забезпечення позову підлягає виконанню органами, які здійснюють повноваження у сфері реєстрації/ перереєстраціюправ.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.02.2023.

Суддя: С.О. Рубіжний