Справа №751/2797/22
Провадження №2/751/276/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Шевченко А.О.,

за участю представника позивача Андросенка М.М..,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідачів адвоката Підгорного К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа: Любецька селищна територіальна громада Чернігівського району Чернігівської області, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області (далі Чернігівський рибоохоронний патруль) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у розмірі 71247,00 грн, яку необхідно сплатити на користь Любецької селищної територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області та сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Позов обґрунтовують тим, що постановами Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.06.2022 у справах №743/191/22 та №743/192/22 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП, та накладено на кожного з них адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, з конфіскацією знарядь лову та незаконно добутих водних біоресурсів. Питання щодо відшкодування завданих збитків у розмірі 71247,00 грн громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в ході розгляду адміністративних справ не вирішувалось. Посилаючись на положення ст.ст. 22, 1166, 1190 ЦК України, ст.ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 3, 10, 11, 34, 52-1, 59, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 10, 20, 37, 52 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 18.08.2022 провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.09.2022 від ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, згідно якого дійсно 02.05.2022 разом з ОСОБА_1 ловили рибу і відносно них було складено протоколи про адміністративне правопорушення. Однак, просить врахувати те, що він не мав наміру заподіяти шкоду навколишньому середовищу, водним ресурсам і Любецькій громаді. В тяжкий період окупації матеріальний стан його сім`ї та сім`ї ОСОБА_1 зовсім погіршились, постачання продуктів в той час було недостатнє і грошей не було. Вони хотіли спіймати трохи риби, щоб їсти. У разі задоволення позову, просив розстрочити призначену суму на три роки в рівних частинах (а.с. 33-34).

25.11.2022 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву про зменшення розміру відшкодування шкоди, згідно якої просять загальний розмір відшкодування шкоди, яку просить стягнути позивач, зменшити у десять разів до 7124,70 грн, посилаючись на ст. 1193 ЦК України (а.с. 66-90).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав. Показав, що не мав умислу на заподіяння шкоди водним ресурсам. Рибу виловили не в якості товару для продажу, а в якості продуктів харчування для годування своїх сімей. Просив зменшити розмір шкоди з урахуванням його матеріального становища. Зазначив, що можливості сплати завданої шкоди в сумі 71247,00 грн у нього немає, оскільки він ніде не працює та будь-яких доходів не отримує. На його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей 2020 та 2021 року народження, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує лише соціальну допомогу у розмірі 1720 грн на місяць. Крім того, разом з ними проживає матір, яка є пенсіонером похилого віку, яка позбавлена можливості вільно пересуватись через захворювання суглобів, які потребують заміни та протезування.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав. Показав, що не мав умислу на заподіяння шкоди водним ресурсам. Рибу виловили не в якості товару для продажу, а в якості продуктів харчування для прогодування своїх сімей. Просив зменшити розмір шкоди з урахуванням його матеріального становища. Зазначив, що можливості сплати завданої шкоди в сумі 71247,00 грн у нього немає, оскільки він є інвалідом ІІІ групи, ніде не працює. Єдиним доходом є пенсія по інвалідності у розмірі 2300 грн на місяць. На його утриманні знаходиться малолітня дитина, 2020 року народження. Дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує лише соціальну допомогу у розмірі 860 грн. Батько є інвалідом, мати хворіє на цукровий діабет та має онкологічне захворювання.

Представник відповідачів у судовому засіданні просив, враховуючи скрутне матеріальне становище обох відповідачів, наявність на їх утриманні малолітніх дітей, зменшити загальний розмір відшкодування шкоди у десять разів до 7124,70 грн, виконання рішення відстрочити на 6 місяців.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, від селищного голови на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Неявка в судове засідання третіх осіб відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Судом встановлено, що 02.05.2022 о 08 год 10 хв, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 на затоці р. Дніпро поблизу с. Станецьке Любецької ОТГ Чернігівського району Чернігівської області, здійснювали лов риби забороненими знаряддями лову риби, а саме сітками порожевими з човна, чим порушили п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», при цьому виловили риби цінних видів: лящ 17 шт., карась сріблястий 18 шт., плоскирка 5 шт., щука 2 шт., чим завдали збитків рибному господарству України на суму 71247 грн.

Своїми діями відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Постановами Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.06.2022 у справах № 743/191/22 та № 743/192/22 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн на кожного, з конфіскацією знаряддя вчинення правопорушення: сітка порожева 3 шт., гумовий човен 1 шт., та незаконно здобутих водних живих ресурсів: лящ 17 шт., карась сріблястий 18 шт., плоскирка 5 шт., щука 2 шт. (а.с. 4,5)

Частиною 3 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно ч. 1 ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Під час розгляду справ про адміністративні питання про відшкодування шкоди, заподіяної рибному господарству України, не вирішувалось.

Згідно ч. 3 ст. 40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, може вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Внаслідок вказаного, позивач, керуючись Додатком № 1 «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою КМУ від 21.11.2011 № 1209, визначив її розмір у сумі 71247,00 грн (а.с. 6).

Згідно ст.10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин; сприяти відтворенню відновлюваних об`єктів тваринного світу; використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону; відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу і така шкода підлягає до відшкодування.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди.

Відповідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Отже, матеріалами справи доведено, що між протиправними спільними діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і завданою шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок, а тому повинні відшкодувати рибному господарству України завдані збитки.

Згідно з положеннями ст. 1190 ЦК України солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду.

Згідно положень ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Суд вважає за можливе зменшити розмір відшкодування шкоди, визначивши до відшкодування 7124,00 грн, оскільки відповідачі не вчиняли злочину, передбаченого кримінальним Законом України та дійсно перебувають у скрутному матеріальному становищі, виходячи з такого.

Відповідач ОСОБА_1 не працює та будь-яких доходів не отримує (а.с.72). На своєму утриманні має двох малолітніх дітей сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.73) та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.74). Дружина ОСОБА_5 знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує соціальну допомогу у розмірі 1720,00 грн на місяць (а.с.75,76). Опікується непрацездатною матір`ю ОСОБА_6 , яка позбавлена можливості вільно пересуватися через захворювання кульшавих (тазостегнових) суглобів (а.с.77).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом III групи (довічно) (а.с.78). Має захворювання на астму, атеросклероз та остеохондроз (а.с.79). Не працює (а.с.81). Єдиним його доходом є пенсія по інвалідності у розмірі 2300,00 грн на місяць (а.с.80). На своєму утриманні має малолітню дитину - дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.82). Дружина ОСОБА_8 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує соціальну допомогу у розмірі 860,00 грн на місяць (а.с.83,84). Опікується непрацездатною матір`ю ОСОБА_9 , яка страждає на онкологічне захворювання (а.с.89,90).

Відповідно ст. 37 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Статтею 324 Цивільного кодексу України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

За приписами статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди, зокрема за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища.

Отже, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній територіальній громаді за місцем завдання шкоди, в даному випадку Любецькій селищній територіальній громаді.

Щодо заявленого відповідачами клопотання про відстрочку виконання рішення, суд доходить наступного.

Виконання судового рішення у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання про відстрочку або розстрочку виконання може вирішуватися судом у порядку статті 267 ЦПК України або після відкриття виконавчого провадження у порядку статті 435 ЦПК України.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 2-54/08, відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи, що при стягненні з відповідачів розміру заподіяної шкоди вже було враховано скрутне матеріальне становище, що призвело до зменшення розміру відшкодування у десять разів, а надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про відстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача, які підлягають стягненню з відповідача, визначаються урахуванням часткового задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 10% від суми 2481,00 грн витрат по сплаті судового збору, що становить 248,05 грн.

Керуючись ст.ст.15, 16, 22, 1166, 1190, 1193 ЦК України, ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст..ст. 10, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа: Любецька селищна територіальна громада Чернігівського району Чернігівської області, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Любецької селищної територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області (, адреса місцезнаходження: вул. Добринінська, 60, смт. Любеч, Чернігівського району Чернігівської області, 15041) 7124, 70 грн (сім тисяч сто двадцять чотири гривні сімдесят копійок) в рахунок відшкодування збитків, спричинених внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, які перерахувати на р/р UA0025675, одержувач: ГУК у Чернігівській області тг селища Любеч, , банк отримувача:Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, призначення платежу: 24062100, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок господарської та іншої діяльності.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України суму сплаченого судового збору в розмірі по 124,05 грн (сто двадцять чотири гривні п`ять копійок) з кожного, які перерахувати на р/р UA0099063, одержувач: Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області, , банк одержувач ДКС України, м. Київ, код банку 820172).

У задоволенні решти позовних вимог Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 13.01.2023.

Головуючий - суддя І. В. Яременко