У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Дослідивши матеріали позовної заяви суддя приходить до наступного висновку.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2022 року, вказану позовну заяву було залишено без руху із зазначенням недоліків які слід усунути, для чого було надано час, а саме п`ять з дня отримання ухвали.

В ухвалі зокрема було вказано наступне:

Зі змісту позовної заяви вбачається, що за твердженням позивача, після фактичного припинення між ним та відповідачкою шлюбних відносин спільний син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживають із ним та його матір`ю ОСОБА_5 , у зв`язку з чим тільки його власними зусиллями забезпечується їх духовний, фізичний розвиток, матеріальний стан та турбота.

Разом із тим матеріали позовної заяви не містять доказів щодо місця проживання позивача та його дітей, за адресою місця проживання ОСОБА_1 .

Окрім того, сам позивач стверджує, що відповідач жодним чином не заперечує з приводу проживання їх дітей саме із позивачем. Таким чином, позивачу слід уточнити зміст позовних вимог у вказаній частині, адже за твердженням ОСОБА_1 , спору щодо визначення місця проживання між сторонами не має та діти фактично проживають із ним та його матір`ю.

Слід зазначити, що позовна заява в порушення п. 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Також в ухвалі вказано на те, що позивачем не додано до позовної копії всіх документів, що додаються до позовної неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Так, кількість примірників (копій) позовної заяви відповідає кількості сторін які беруть участь у справі. Натомість частина додатків що додані до позовної заяви подані позивачем в одному екземплярі. До копій позовної заяви додано лише копії: довідки про доходи, свідоцтв про народження дітей, дві характеристики на дитину ОСОБА_4 , одну характеристику на ОСОБА_3 ,витягу з реєстру права власності на нерухоме майно.

При цьому як вбачається із витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, такий датовано 06.07.2021, тобто актуальної інформації щодо права власності на об`єкт нерухомого майна буд. АДРЕСА_1 матеріали позову не містять.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви, було установлено строк, а саме: протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали від 05.08.2022 року про залишення позовної заяви без руху.

Вказану ухвалу було направлено на адресу позивача, що зазначена ним у позовній заяві, згідно супровідного листа від 05.08.2022 та повторно супровідним листом від 25.11.2022.

Згідно трекінгу поштового відправлення, рекомендовані листи позивач не отримує. Заяв про зміну місця проживання або адреси поштової кореспонденції від позивача на адресу суду не надходило.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В силу вимог ч.1 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Судом вчинено всіх можливих та передбачених процесуальним законом дій для повідомлення позивача про необхідність усунути недоліки позовної заяви, проте станом на 25.01.2023 року позивач не усунув недоліки на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху позивачу направлено двічі, однак ОСОБА_1 , листи повертаються у зв`язку з неотриманням таких, позивач не цікавиться провадженням у його справі, не виконав вимоги ухвали, не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,- вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош