Справа №285/1782/22
Провадження № 2/345/168/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 14.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № . Згідно п. 2.2 Договору, цей Договір, паспорт кредиту № 4930736 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК» «Центр фінансових рішень», редакція від 04.05.2020 року складають єдиний кредитний договір, позичальник підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав.

Відповідно до кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 232814,52 гривень, строком на 60 місяців на будь-які законні цілі на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати процентну ставку за користування кредитом відповідно до паспорту кредиту № 4930736, який є невід`ємною частиною зазначеного договору.

Згідно із п.1.4 кредитного договору відповідачка доручила ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» перерахувати за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 22.10.2019 року у сумі 215 861,07 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування від 14.09.2020 року в сумі 1200,00 грн.; оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU від 14.09.2020 року в сумі 600,00 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування від 14.09.2020 року в сумі 15153,45грн.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідачки станом на 10.12.2021 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 285438,30 грн., що складається: прострочена заборгованість за тілом кредиту 48216,99 грн., прострочена заборгованість за річними процентами 28,71 грн.; прострочена заборгованість за щомісячними процентами 52383,30 грн.; строкова заборгованість за тілом кредиту 184597,53 грн.; строкова заборгованість за річними процентами 0,12 грн.; строкова заборгованість за щомісячними платежами 211,65 грн.

28.12.2021 року ТОВ «ФК» Центр Фінансових Рішень» направило відповідачці досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості. Однак, станом на 18.01.2022 року, відправлення повернулось до ТОВ «ФК» Центр фінансових рішень» за закінченням терміну зберігання. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК» Центр Фінансових Рішень» 285 438,30 грн. заборгованості за кредитним договором, а також 4281,57 грн. сплаченого судового збору.

Відповідала подала відзив на позов. Позов не визнає, оскільки матеріали справи не містять належних доказів надання їй кредиту. Відповідних доказів до позовної заяви позивачем не додано.

Відповідачка наголошує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним і достовірним доказом. У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №161/16891/15-ц зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Тому відповідачка просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача своїм правом подати відповідь на відзив не скористався.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.09.2020 року рок між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору сторони погодили, що позивач надає відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом на умовах встановлених договором.

Згідно п. 1.2., п. 1.3 кредитного договору кредит надається в розмірі 232814,52 грн., строком на 60 місяців. ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати проценти за користуванням кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №4930736, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору, ОСОБА_1 доручила ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» перерахувати за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 22.10.2019 року у сумі 215 861,07 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 14.09.2020 року в сумі 1200,00 грн.; оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU від 14.09.2020 року в сумі 600,00 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 14.09.2020 року в сумі 15153,45грн. (а.с.9).

Пунктом 2.1 вказаного кредитного договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» (редакція від 04.05.2020 року), які розміщені на сайті www.kreditmarket.ua та з якими ОСОБА_1 ознайомилася до укладення цього договору, та до яких вона приєдналася, підписавши договір.

Відповідно п.2.2 кредитного договору, цей договір, паспорт кредиту №4930736 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» (редакція від 04.05.2020 року) складають єдиний кредитний договір. Відповідачка, підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору вона отримала (а.с.9).

Згідно паспорта кредиту від ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» №4930736 ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 232814,52 грн., строком на 60 місяців, процентна ставка при наданні кредиту 0% від суми кредиту в розмірі 0.00 грн., щомісячні проценти 1,50% від суми кредиту згідно з графіком платежів, річні проценти загальні 0,01% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів, загальні витрати за кредитом становлять 209 595,44 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користуванням кредитом 442409,96 грн., реальна річна процентна ставка 31,77%.

Розділом 6 даного паспорту визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) з 14.09.2020 року по 08.09.2025 року. В розділі 7 зазначено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором: пеня подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення, штраф у разі прострочення від 7 до 30 днів включно сплачує 100 грн., від 31 дня до 60 днів включно 150 грн., від 61 дня до 90 днів включно 250 грн., у разі прострочення понад 90 днів 350 грн. Ця інформація зберігає чинність до дати припинення договору (а.с.8).

Покликання відповідачки, що матеріали справи не містять належних доказів надання їй кредиту, не заслуговують на увагу. Так, з довідки від 24.10.2022 року №-8574042-SG за підписом генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Центр фінансових рішень вбачається, що ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 232814,52 грн. згідно кредитного договору № від 14.09.2020 року та заяви клієнта (а.с. 145).

Крім того, як вказувалося вище, ОСОБА_1 доручила ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» перерахувати за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 22.10.2019 року у сумі 215 861,07 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 14.09.2020 року в сумі 1200,00 грн.; оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU від 14.09.2020 року в сумі 600,00 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 14.09.2020 року в сумі 15153,45грн. Те, що кошти, отримані за кредитним договором № від 14.09.2020 року, були спрямовані саме на погашення заборгованості за попереднім кредитним договором № від 22.10.2019 року, укладеним між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 підтверджується також тим, що 14.09.2020 року (день укладення кредитного договору №) між сторонами було укладено договір про припинення кредитного договору № від 22.10.2019 року (а.с. 148 зворот). Тобто не викликає сумніву та обставина, що позивачем були в повному обсязі виконані зобов`язання щодо надання кредиту за кредитним договором № від 14.09.2020 року.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»).

Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між товариством та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 товариство дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені. Перед укладенням кредитного договору ОСОБА_1 була ознайомлена з усіма його умовами і погодилась укласти договір саме на таких умовах, про що свідчить її підпис власне на кредитому договорі від 14.09.2020 року (а.с.7).

З розрахунку заборгованості (а.с.14) вбачається, що заборгованість відповідачки перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» становить 285438,30 грн., що складається з: прострочена заборгованість за тілом кредиту 48216,99 грн., прострочена заборгованість за річними процентами 28,71 грн.; прострочена заборгованість за щомісячними процентами 52383,30 грн.; строкова заборгованість за тілом кредиту 184597,53 грн.; строкова заборгованість за річними процентами 0,12 грн.; строкова заборгованість за щомісячними платежами 211,65 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджується також долученою до матеріалів справи випискою з особового рахунку за кредитним договором № від 14.09.2020 року (а.с.145 зворот).

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо неправильності поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас клопотань про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності розрахунку умовам кредитного договору не заявлялось, наданий позивачем розрахунок є чітким, зрозумілим і приймається судом за достовірний. Жодних доказів на спростування вказаного розрахунку відповідачкою не надано, що є її, а не суду, процесуальним обов`язком.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«ЦФР» 285438,30 гривень кредитної заборгованості.Підставою для задоволення позовних вимог є невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо повернення суми боргу.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати (а.с.1).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526, 536, 549, 572, 589, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» (юридична адреса м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, 50/Б, ) заборгованість за кредитним договором № від 14.09.2020року в розмірі 285438,30 грн. та 4281,57 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2023 року.

Суддя