Справа № 462/5683/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 березня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Муніципальна варта» про визнання наказу про припинення нарахування та виплати середнього заробітку незаконним та стягнення середнього заробітку,

встановив:

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Осташевський А. М., 20.10.2022 року (вх. № 17803) звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до ЛКП «Муніципальна варта» про визнання наказу про припинення нарахування та виплати середнього заробітку незаконним та стягнення середнього заробітку, просить суд визнати незаконним наказ ЛКП «Муніципальна варта» № 205-к від 19.07.2022 року про припинення нарахування та виплати середнього заробітку ОСОБА_2 та стягнути з ЛКП «Муніципальна варта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час з дати припинення нарахування та виплати середнього заробітку (19.07.2022 року) до дня ухвалення рішення судом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить визначити у рішенні, якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Проте, як вбачається із позовної заяви, позивач не виконав вказані вимоги, а саме: не надав обґрунтований розрахунок сум, що стягуються та у прохальній частині позовної заяви не конкретизував зміст позовних вимог не вказавши суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на день звернення із позовом до суду, окрім цього, матеріали заяви не містять розрахунку середнього заробітку.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Також, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до ст. 1, 2 Закону України «Про судовий збір» за подання заяв, скарг до суду на всій території України справляється судовий збір, платниками якого є, громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи у тому числі іноземні) та фізичні особи- підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд, перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено, у тому числі, позовну вимогу про стягнення середнього заробітку.

У позовній заяві позивач посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» проте наведені заявником посилання є безпідставними у частині сплати судового збору за вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України приписи якої кореспондуються із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом приписів ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1, 2 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Ураховуючи викладене, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати.

Така позиція суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду, викладеній у постанові № 910/4518/16 від 30.01.2019 року, згідно якої за змістом приписів ст. 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та ст. 1, 2 Закону України № 108/95-ВР від 24.03.1995 року «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що позов подано 20.10.2022 року. Позовна заява містить вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за весь час з дати припинення нарахування та виплати середнього заробітку (19.07.2022 року) до дня ухвалення рішення судом, без зазначення конкретної ціни позову.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу майнового характеру.

Тобто, позивачу необхідно вказати ціну позову та сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку) у сумі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу майнового характеру.

Станом на 2022 рік мінімальний розмір по сплату судового збору становив 992 грн. 40 коп.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 177, 175, 185, 259-261 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Муніципальна варта» про визнання наказу про припинення нарахування та виплати середнього заробітку незаконним та стягнення середнього заробітку - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Муніципальна варта» про визнання наказу про припинення нарахування та виплати середнього заробітку незаконним та стягнення середнього заробітку вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко