Справа № 541/609/18
Провадження № 4-с/541/10/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Третяка О.Г.,

за участю секретаря судового засідання- Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миргород Полтавської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Долженко О.М., звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_2 , в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з всього майна, яке належить заявнику за виконавчим провадженням ВП № 57038599 та зобов`язати посадових осіб Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього майна, яке належить ОСОБА_1 , який накладено у відповідності до постанови про арешт майна боржника від 27.09.2018 р. у виконавчому провадженні ВП №57038599.

В обґрунтування вимог скаржник посилається на те, що судовим наказом Миргородського міськрайонного суду № 2-н/541/69/2018 від 18.04.2018 р. з заявника на користь стягувача було стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.03.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду № 541/1120/19 від 09.09.2019 змінено розмір аліментів на 6500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили.

Постановою Полтавського апеляційного суду № 541/1120/19 від 02.12.2019 зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 6500,00 гривень на 3000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, з 02.12.2019 до досягнення дітьми повноліття.

В межах даного виконавчого провадження 27.09.2018 державним виконавцем Горбань Л.А. було винесено постанову, якою було накладено арешт на все майно боржника, зокрема, на об`єкти нерухомості: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку по АДРЕСА_2 , комплекс складських будівель по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 нежитлового приміщення по АДРЕСА_4 .

В мотивувальній частині постанови державний виконавець ОСОБА_6 зазначила, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

На час накладення даного арешту у заявника дійсно був наявний боргу з виплати аліментів.

Борг зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 було погашено в повному обсязі. Заявник, боржник у виконавчому провадженні, щомісячно добровільно сплачує аліменти стягувачеві.

Незважаючи на це, арешт з майна боржника державним виконавцем знято не було. Але боржник про наявність боргу дізнався лише 15.06.2023, коли хотів розпорядитись належним йому майном. Дізнавшись про наявність арешту, накладеного на все майно боржника, останній звернувся за адвокатською допомогою і 15.06.2023 представник боржника звернувся до Миргородського відділу державної виконавчої служби із зверненням про зняття арешту з майна боржника в зв`язку з погашенням боргу.

На адвокатське звернення представника боржника від 17.05.2023 листом від 21.06.2023 начальник ВДВС ОСОБА_7 відмовив у знятті арешту з майна боржника, незважаючи на відсутність у нього боргу зі сплати аліментів, що підтверджується цим же листом, посилаючись на п. 7 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає зазначену бездіяльність відділу державної виконавчої служби незаконною та просить суд зобов`язати посадових осіб Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього майна, яке належить ОСОБА_1 , який накладено у відповідності до постанови про арешт майна боржника від 27.09.2018 у виконавчому провадженні ВП № 57038599.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та його представник, адвокат Долженко О.М. не з`явилися. Надали суду заяви про розгляд скарги без їх участі. Скаргу підтримали повністю.

В судове засідання представник Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області та головний державний виконавець відділу не з`явилися, надали суду свої заперечення на скаргу та просили відмовити у її задоволенні.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явилася. Була повідомлена належним чином про час і місце розгляду скарги. Будь-яких заяв до суду не надавала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку про задоволення скарги з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним Кодексом України.

Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Частиною 2 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

У відповідності до ч. 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому булана надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, і які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, і встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що і у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника є одночасне настання двох юридичних фактів: погашення заборгованості та можливість забезпечення виконання судового рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У відповідності до пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Верховний суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 сформував наступну правову позицію: застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті і Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.

Згідно п. а ч.1, ч.2 ст. 449 ЦПК України,скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Приписами ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Заявник дізнався про порушення його прав державним виконавцем 21.06.2023, тому до суду зі скаргою звернувся у строки, визначені ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з відсутністю заборгованості боржника по сплаті аліментів у виконавчому провадженні ВП № 57038599, в межах якого було накладено арешт на все (рухоме/нерухоме) і майно боржника, немає законних підстав для подальшого застосування арешту майна та обмеження права власності боржника.

За ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, оскільки на час судового розгляду відсутня заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим документом ВП № 57038599, тому доводи ОСОБА_1 є обґрунтованими у відповідності до ст. 40 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження". У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених у скарзі вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 247, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 57038599.

Зобов`язати посадових осіб Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього майна, яке належить ОСОБА_1 , який накладено у відповідності до постанови про арешт майна боржника від 27.09.2018 у виконавчому провадженні ВП № 57038599.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суд шляхом подачі скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. Г. Третяк