Провадження № 2/317/185/2023
Справа № 313/1275/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.

при секретарі судового засідання Динис Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права оренди посилаючись на те, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.09.2001 року серії ІІ-ЗП № 055079, ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019, площею 7,4200 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.09.2021 року № НВ-021 позивачу стало відомо, що належна йому на праві приватної власності земельна ділянка була передана в оренду ОСОБА_2 відповідно до договору оренди строком на 49 років, зареєстрований Виконавчим комітетом Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області 06.12.2018 року запис № 29392867.

Позивачу стало відомо, що належна йому земельна ділянка передана в користування відповідачу на підставі договору оренди землі від 02.11.2011 року який зареєстрований у Відділі Держкомзему у Веселівському районі Запорізької області 07.11.2011 року за № 01920.

Позивач стверджує, що даний договір він не підписував, отже не висловлював свого волевиявлення на його укладання, та про його існування дізнався лише з витягу Державного земельного кадастру про і земельну ділянку від 09.09.2021 року № НВ-021.

Таким чином договір оренди землі від 02.11.2011, без номера, щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019, площею 7,4200 га. являється неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють відносини між сторонами договору (орендодавцем та орендарем), оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору. Земельна ділянка перебуває у володінні ОСОБА_2 проти волі ОСОБА_1 , який, будучи власником майна, не має можливості ним користуватися та розпоряджатися.

Ухвалою судді Веселівського районного суду Запорізької області від 28.10.2021 відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

В ході підготовчого провадження відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечував та зазначив про те, що ним визнається, що 02.11.2011 між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендарем) було укладено Договір оренди землі № б/н від 02.11.2011 земельної ділянки площею 7,42 га, кадастровий номер :06:008:0019, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, строком оренди на 49 років. Договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Веселівському районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2011 року за № 01920. Вказаний спірний договір ОСОБА_1 підписав особисто та без зауважень.

В ході підготовки справи до судового розгляду ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 09.12.2021 по справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 04.04.2022 № 15/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Веселівського районного суду Запорізької області на Запорізький районний суд Запорізької області.

Після проведення експертизи 02.08.2022 справа надійшла до Запорізького районного суду Запорізької області.

Ухвалою від 04.08.2022 справу прийнято в провадження судді та продовжено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, в особі свого представника ОСОБА_3 надав клопотання про розгляд справи без його участі, жодних заяв по суті справи не надсилав.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, в особі свого представника ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами справи та висновком судової почеркознавчої експертизи, заяв по суті справи не надсилав.

Ухвалою суду від 15.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву в якій позов підтримала у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.09.2001 року серії ІІ-ЗП № 055079 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,4200 га, кадастровий номер :06:008:0019, розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області (а.с. 38).

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру НВ-021 від 09.09.2021 встановлено, що земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,4200 га, кадастровий номер :06:008:0019 перебуває в оренді у ОСОБА_2 , на 49 років (а.с. 9)

Відповідно до копії договору оренди землі від 02.11.2011 укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачем було передано в оренду відповідачу земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,42 га, кадастровий номер :06:008:0019 строком на 49 років, вказаний договір зареєстровано у Відділі Деркомзему у Веселівському районі Запорізької області 07.11.2011 № 01920 (а.с. 31-36)

Відповідно до висновків судової почеркознавчої експертизи № 6980-21 від 13.06.2022 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» Договору оренди землі від 02.11.2011, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Відділ Деркомзему у Веселівському районі Запорізької області 07.11.2011 за № 01920, - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а.с. 57-62)

Таким чином договір оренди землі від 02.11.2011, без номера, щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019 площею 7,4200 га. являється неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють відносини між сторонами договору (орендодавцем та орендарем), оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору. Земельна ділянка перебуває у володінні ОСОБА_2 проти волі ОСОБА_1 , який, будучи власником майна, не має можливості ним користуватися та розпоряджатися.

Згідно із статтями 3, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відносини пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Нормами статті 792 ЦК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 Цивільного кодексу України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. В даному випадку, укладення договору оренди землі від 02.11.2011 щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019 площею 7,4200 га. не відповідає волі ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу.

Доводи позивача про те, що оспорюваний договір оренди землі від 02.11.2011 щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019 площею 7,4200 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, своїм підписом, як орендодавець ОСОБА_1 не скріплювв, у передбачуваному законом порядку, інших осіб на підписання даного договору, від свого імені, не уповноважував, даний договір являється неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють відносини між сторонами договору (орендодавцем та орендарем), оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, відповідачем не спростовані.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 Цивільного кодексу України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Дана позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц.

Враховуючи, що земельна ділянка знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявления вимоги про повернення такої земельної ділянки. Окрім того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Дана позиція узгоджується з постановами Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц (пункт 81), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97).

Реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди землі від 02.11.2011 щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019 площею 7,4200 га. порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю, а саме земельною ділянкою кадастровий номер :06:008:0019 площею 7,4200 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області.

Отже, реєстрація права оренди ОСОБА_2 на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди від 02.11.2011 щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019 ОСОБА_1 не підписував, не відповідає вимогам закону.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Оскільки договір оренди від 02.11.2011 щодо земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019 площею 7,4200 га. є неукладеним, тобто даний договір є таким, що не відбувся, тому саме з цих підстав підлягає скасуванню державна реєстрація (записів) права оренди земельної ділянки, яка проведена 07.11.2011 Відділом Держкомзему у Веселівському районі Запорізької області № 01920 та додатково проведена Виконавчим комітетом Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, запис № 29392867.

Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.08.2020 у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18).

Згідно з частиною другою статті 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 1816 грн. та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 8237,28 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 328, 331, 376, 386, 392, 773, 778, 785 ЦК України, ст. ст. 91, 152 ЗК України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 229, 263-265, 268,289, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належної йому на праві приватної власності земельною ділянкою кадастровий номер :06:008:0019, загальною площею 7,4200 га., розташованої на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області шляхом зобов`язання ОСОБА_2 повернути вказану земельну ділянку ОСОБА_1 .

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 02.11.2011 щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:008:0019, загальною площею 7,4200 га., яка була вчинена 07.11.2011 Відділом Держкомзему у Веселівському районі Запорізької області № 01920 та вчинена Виконавчим комітетом Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, запис № 29392867.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1816 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн.) та витрати по сплаті за проведення експертизи у розмірі 8 237 (вісім тисяч двісті тридцять сім) грн. 28 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 19.01.2023.

Суддя Р.В. Мінгазов