печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Печерський районний суд м. Києва

головуючий суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.,

учасники справи

перший заступник керівника Київської міської прокуратури Нагальнюк Р.

позивач: Київська міська рада

відповідач 1: ОСОБА_1

відповідач 2: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом першого заступника керівника Київської міської прокуратури Нагальнюка Р. в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки,

прокурор Київської міської прокуратури Корж О.А.

представник відповідачів: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року перший заступник керівника Київської міської прокуратури Нагальнюк Р. в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 провитребування майна із незаконного володіння, в якому просив:

- витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 83,5 кв.м., яка в Державному реєстр іречових прав на нерухоме майно зазначена як квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 83,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

- визнати недійсним договір іпотеки від 28 квітня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1375, щодо вказаної квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року задоволено позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання спадщини відумерлою. Зокрема, визнано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 83,5 кв.м., яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , відумерлою та передано її у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради. Таким чином, власником квартири за вказаною адресою є територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 07 червня 2018 року № 96 зараховано до комунальної власності зазначену квартиру та передано до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22 травня 2017 року перебуває у власності ОСОБА_7 19 липня 2018 року Печерська районна в м. Києві державна адміністрація звернулася з позовом до ОСОБА_7 про витребування майна з чужого володіння та одночасно з заявою про забезпечення позову, яку було задоволено ухвалою суду від 06 серпня 2018 року та накладено арешт на вказану квартиру. Однак, після цього квартира була відчужена іншим набувачам.

Так, на підставі технічного паспорта та висновку про технічну можливість поділу, виданих 12 лютого 2020 року ТОВ «Будлідер Парк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С., спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_1 як двокімнатна квартира

АДРЕСА_3 є пам`яткою архітектури місцевого значення і охороняється законом, а тому будь-які дії щодо пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади обласної, міської державних адміністрацій.

Крім того, позивачу стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Деражвного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_2 , укладено договір іпотеки від 28.04.2020 року № 1375, посвідчений приватним нотаріусом Куксовою М.С., іпотекодержателем за яким є ОСОБА_2 а іпотекодавцем - ОСОБА_1 .

Проте, позивач вважає, що такий договір іпотеки є недійсним, оскільки всупереч встановленому законодавством порядку, ОСОБА_1 набув право власності на комунальне майно та передав його в іпотеку ОСОБА_2 , при цьому волі дійсного власника на відчуження квартири та передачу її в іпотеку не було, що порушує економічні інтереси територіальної громади столиці.

У свою чергу, порушення прав територіальної громади свідчить про порушення державних інтересів, оскільки таке порушення суперечить конституційному обов`язку держави щодо забезпечення прав людини та гарантування належного функціонування місцевого самоврядування, ослаблює економічні основи місцевого самоврядування, що потребує реагування у межах наданої Конституцією України компетенції.

Ухвалою суду від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено в підготовче засідання на 01 жовтня 2021 року (т. 1 а.с. 101).

02 грудня 2021 року від представника відповідача 1 ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшов до суду відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 139-146), відповідно до якого вважає вимоги позову необґрунтованими та таким що не підлягають задоволенню. Зазначив, що провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету позову, оскільки право власності позивача Київської міської ради на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м. було припинено 06 червня 2019 року, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А право власності на новостворене нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м. було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 . Таким чином, представник відповідача зазначає, що відсутній предмет позову, оскільки за позивачем було зареєстроване право власності на нерухоме майно відмінне від нерухомого майна належному відповідачеві ОСОБА_1 . Крім того, зазначив про наявність рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.07.2021 року, яким відмовлено у задоволенні позову Печерської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Департаменту комунальної власності міста Києва, Київської міської ради та Департаменту охорони культурної спадщини про витребування майна з чужого володіння, а саме, квартири АДРЕСА_1 загальною площею 83,5 кв.м. Також, вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо визнання недійсним договору іпотеки від 28.04.2020 року, оскільки позивач не є власником спірного майна, а отже його права не є порушеними та не потребують захисту в судовому порядку.

У свою чергу прокурором подано до суду відповідь на відзив (т. 1 а.с. 181-190), в якому, вважає, доводи представника відповідача 1 щодо знищення комунального майна та набуття відповідачем права власності на інший об`єкт нерухомого майна необґрунтованими, оскільки при порівнянні технічної документації квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_5 об`єкти нерухомого майна є ідентичними. Крім того, в квартирі проведено ряд перепланувань без будь-яких дозвільних документів на таке об`єднання чи реконструкцію майна, що підтверджується листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 23 вересня 2021 року № 073-8363. Вказав, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 липня2021 року у справі № 757/5752/20-ц не містить преюдиційних фактів для суду, який розглядає дану справу, оскільки судом не було досліджено та надано оцінку доказам та обставинам на які посилається позивач у даному спорі (№ 757/20019/21-ц).

Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року провадження у цивільній справі в частині позовних вимог першого заступника керівника Київської міської прокуратури Нагальнюка Р. в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна із незаконного володіння закрито (т. 1 а.с. 21, 23-25). Вказана ухвала суду набрала законної сили, в апеляційному порядку не оскаржувалась.

У судовому засіданні прокурор Київської міської прокуратури Корж О.А. підтримала позов і просили задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив протии задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи у відзиві на позов.

Представник позивача Київської міської ради до судового засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд розглянув справу у відсутність представника Київської міської ради.

Суд, заслухавши обґрунтування учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року у справі № 757/57521/20-ц відмовлено у задоволенні позову Печерської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Департаменту комунальної власності міста Києва, Київської міської ради та Департаменту охорони культурної спадщини про витребування майна з чужого володіння, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 83,5 кв.м. (т. 1 а.с. 147-153).

Постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року скасоване та ухвалене нове рішення, яким позов задоволено частково та витребувано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 83,5 кв.м. на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради (т. 2 а.с. 2-19).

З постанови Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року вбачається, що Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, звертаючись до суду з позовом, також діяла в інтересах територіальної громади в особі Київської міської ради на підставі п. 4.16 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2012 року № 1112, відповідно до якого Печерська районна в місті Києві державна адміністрація забезпечує захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва відносно майна, яке передане до сфери управління Печерського району.

Отже, постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року вирішено спір щодо витребування нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 загальною площею 83,5 кв.м. на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

У зв`язку з наведенем ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року провадження у цивільній справі в частині позовних вимог першого заступника керівника Київської міської прокуратури Нагальнюка Р. в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна із незаконного володіння закрито (т. 1 а.с. 21, 23-25). Вказана ухвала суду набрала законної сили, в апеляційному порядку не оскаржувалась.

28 квітня 2020 року між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ОСОБА_2 (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1375 (т. 1 а.с. 43-49).

Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки від 28 квітня 2020 року іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики передав іпотекодержателю в іпотеку в порядку та на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, яким є: квартира АДРЕСА_2 загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею - 46,1 кв.м.

Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(т. 1 а.с. 53-69, 167), квартира АДРЕСА_1 загальною площею 83,5 кв.м. та квартира АДРЕСА_2 загальною площею 83,5 кв.м. є однією і тією ж квартирою відповідно до їх загальної площі. Вказані об`єкти нерухомості відрізняються лише кількістю кімнат (три- та двокімнатна квартири відповідно) та житловою площею (55,7 кв.м. та 46,1 кв.м. відповідно).

Крім того, припинення права власності на квартиру АДРЕСА_1 та реєстрація квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 відбулось на підставі ряду переобладнань квартири АДРЕСА_4 , що також стверджується постановою Київського апеляційного суду від 29.06.2022 року.

Тому, суд вважає, що квартира АДРЕСА_5 яка є предметом договору іпотеки від 28.04.2020 року та квартира АДРЕСА_4 є одним і тим же об`єктом нерухомого майна, а питання неправильного зазначення номеру квартири, кількості кімнат та житлової площі може бути предметом судового розгляду щодо роз`яснення постанови Київського апеляційного суду, у зв`язку з її незрозумілістю.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Стаття 215 Цивільного кодексу України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, що вбачається з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц).

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (оспорювання, невизнання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку із цим, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (Постанова Касаційного Господарського Суду Верховного Суду від 25 травня 2018 року у справі № 910/23488/17)

Між тим, свобода вибору способу захисту позивачем не є абсолютною.

Таким чином, особа, котра вважає, що її право порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, що визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, провадження № 14-376цс18 суд звертає увагу на те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника, що узгоджується із висновками викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020року у справі № 372/266/15-ц.

Як вбачається із п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004, судовий захист є одним із засобів правової охорони.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру йог порушення. Адже спосіб захисту суб`єктивного права встановлює визначений законом порядок забезпечення відновлення (визнання) порушених прав і одночасного правового впливу на порушника з метою відновлення порушеної майнової і немайнової сфери.

Таким чином, з`ясувавши характер спірних правовідносин, суть та підстави заявлених прокурором вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про невідповідність пред`явлених позовних вимог можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим законом, а тому вимоги позову щодо визнання договору іпотеки недійсним задоволенню не підлягають, враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року захищені права територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради та витребувано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 83,5 кв.м. на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 15, 16, 202, 203, 204, 215 ЦК України та ст. 4, 12, 13, 15,19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову першого заступника керівника Київської міської прокуратури Нагальнюка Р. в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Київська міська прокуратура: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9,

позивач: Київська міська рада: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36,

відповідач 1: ОСОБА_1 : АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

відповідач 2: ОСОБА_2 : АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Суддя О.В.Батрин