Номер провадження: 22-ц/813/4023/23
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В. О.,

Кутурланової О. В.,

секретар Виходець А. В.,

учасники справи:

позивач - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради,.

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Слободянюк Валентини Олександрівни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року у складі головуючого судді Сегеди О. М. повний текст рішення складено 13 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про приведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан, в якому просила:

зобов`язати ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , привести до попереднього стану за власний рахунок квартиру АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу самовільно прибудованого балкону;

встановити порядок виконання рішення, а саме зобов`язати ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , привести до попереднього стану за власний рахунок квартиру АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу самовільно прибудованого балкону, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення без участі боржника, передбачених цим Законом, направлених на приведення за рахунок боржника самочинно реконструйованого об`єкту нерухомого майна до попереднього стану, для чого вжити передбачених статтями 48, 56, 61, 68 Закону України «Про виконавче провадження» заходів щодо виявлення доходів та майна ОСОБА_1 , звернення стягнення на виявлені доходи та майно (накладення арешту) у відповідних межах, а стягнуті з боржника кошти використати на витрати виконавчого провадження, що пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, у відповідності до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_2 , самовільно, без затвердження у встановленому законом порядку проектної документації та відповідної дозвільної документації, виконав роботи з реконструкції квартири шляхом збільшення геометричних розмірів балкону.

Про здійснення ОСОБА_1 самовільної реконструкції балкону за відсутності дозвільних документів Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради повідомлено листом №645/2 від 06 червня 2017 року КП ЖКС «Черьомушки».

Актом обстеження квартири АДРЕСА_2 від 08 червня 2017 року комісією у складі спеціалістів відділу контролю та моніторингу за станом території району Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради зафіксовано проведення робіт з реконструкції квартири шляхом збільшення геометричних розмірів балкону. Дозвільні документи на момент перевірки власником не надані. Власнику вручено припис №17/08/06 від 08 червня 2017 року з вимогою припинення розширення квартири та надання у триденний термін дозвільних документів. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився.

12 червня 2017 року комісією у складі спеціалістів відділу контролю та моніторингу за станом території району Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради складено акт обстеження, про невиконання ОСОБА_1 вимог припису №17/08/06 від 08 червня 2017 року.

Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №498/01-06 від 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 зобов`язано привести до попереднього стану вищевказану квартиру у строк до 04 грудня 2017 року, однак станом на 05 грудня 2017 року розпорядження не було виконано, реконструкція квартири завершена.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2018 року відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року позовні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про проведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан було задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_2 , привести до попереднього стану за власний рахунок квартиру АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу самовільно прибудованого балкону. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року відмовлено у задоволені заяви представника ОСОБА_1 адвоката Слободянюк В.О. про закриття провадження у справі з підстав визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволені клопотання суд першої інстанції вказав на те, що зі змісту позовної заяви та доводів, наведених заявником в її обґрунтування, спір є цивільноправовим за своїм змістом, оскільки стосується речового права відповідача щодо здійснення ним права власника житлового приміщення та виник у зв`язку із запереченням позивачем такого права на проведення змін на стіні житлового будинку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_2 , привести до попереднього стану за власний рахунок квартиру АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу самовільно прибудованого балкону. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що позивач, Малиновська районна адміністрація ОМР, як виконавчий орган місцевого самоврядування, у межах своїх повноважень має право на звернення до суду із позовом про демонтаж самочинного будівництва для забезпечення схоронності вказаного майна з делегованими Одеською міською радою повноваженнями. Посилаючись на те, що, на думку суду, вказані повноваження виконавчого органу місцевого самоврядування не є владними, суд дійшов висновку, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 01 березня 2018 року у справі №461/12052/15ц.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача приведення до попереднього стану за власний рахунок квартири, шляхом демонтажу самовільно прибудованого балкону суд першої інстанції вважав обґрунтованими, оскільки відповідачем були порушенні вимоги житлового та містобудівного законодавства, а також інтереси співвласників багатоквартирного будинку, не отримано дозволу на проведення будівельних робіт на зовнішній стіні багатоквартирного житлового будинку, а саме: здійснення самочинного розширення балкона, шляхом збільшення його геометричних дозволів, без погодженої проектної документації та дозволу Малиновської районної адміністрації.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині застосування вимог абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення без участі боржника, передбачених цим Законом, направлених на приведення за рахунок боржника самочинно реконструйованого об`єкту нерухомого майна до попереднього стану, для чого вжити передбачених статтями 48, 56, 61, 68 Закону України «Про виконавче провадження» заходів щодо виявлення доходів та майна ОСОБА_1 , звернути стягнення на виявлені доходи та майно (накладення арешту) у відповідних межах, стягнуті з боржника кошти використати на витрати виконавчого провадження, що пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, у відповідності до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції послався на те, що ці вимоги є передчасними і такими, що не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі адвокат Слободянюк В.О., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права на неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновок суду викладений в ухвалі від 05 жовтня 2022 року та в рішенні суду про те, що спір не вважається публічно-правовим та має розглядатися в порядку цивільного судочинства оскільки орган місцевого самоврядування звернувся до суду за захистом не публічного, а цивільного права, а саме права на забезпечення схоронності нерухомого майна, яке є частиною комунального житлового фонду суперечить висновкам викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі 464/104/16, від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11, від 15 травня 2018 року у справі 520/10754/14, від 15 травня 2018 року у справі № 464/5495/13-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 461/12053/15, від 02 квітня 2019 року у справі № 914/2584/17, від 22 квітня 2019 року у справі №1527/14472/12, від 20 листопада 2019 року у справі 462/4783/16, від 02 жовтня 2019 року у справі №462/348/15, згідно яких спори з аналогічних правовідносин є публічно-правовими і їх слід вирішувати за правилами адміністративного судочинства.

Посилаючись на те, що спірні правовідносини обумовлені реалізацією позивачем, як суб`єктом владних повноважень делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вважає, що цей спір необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства з метою з`ясування на надання оцінки правомірності дій такого органу державної влади.

Також вказував на те, що розпорядження Малиновської районної адміністрації №498/01-06 від 20 листопада 2017 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 привести до попереднього стану належну йому квартиру до 04 грудня 2017 року він не отримував, а відтак і не міг його виконати. Про наявність заявлених до нього позивачем вимог дізнався лише після ознайомлення із заочним рішенням Маліновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року. У зв`язку із задоволенням заяви позивача про забезпечення позову у цій справі, шляхом заборони здійснювати реєстрацію дозвільних документів на будівництво (реконструкцію) та прийняття в експлуатацію квартири АДРЕСА_2 , позивач був позбавлений можливості отримати у встановленому законом порядку дозвільні документи на переобладнання балкону.

Крім того вважає, що незначне розширення площі балкону не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

В судове засідання учасники справи, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання, не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не явилися у судове засідання будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи, що причини своєї неявки вони не повідомили, а тому відсутні підстави вважати, що причина їх неявки є поважною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених цивільним процесуальним законодавством, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогами зобов`язати привести до попереднього стану за власний рахунок квартиру, шляхом демонтажу самовільно прибудованого балкону та встановити порядок виконання рішення суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною другою статті 383 ЦК України передбачено право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»(стаття 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється, відповідно до вимог статті 179 ЖК України, з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власники приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Стаття 152 ЖК України і пункт 1.4.1 Правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачають, що вказаний дозвіл на переобладнання і перепланування приміщень у жилих будинках видає виконавчий комітет місцевої ради відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно та майнові права.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Спори щодо здійснення вказаних у частині п`ятій статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноважень стосовно володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності є приватноправовими та мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Проте позивач не мотивував позов порушенням його майнових прав чи інтересів або майнових прав чи інтересів територіальної громади міста Одеси відповідачем.

Позов у цій справі обґрунтований порушеннями статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтей 8, 9, 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», статей 31, 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статті 376 Цивільного кодексу України, статті 179 ЖК, пункту 1.4.1 Правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій.

Згідно з частиною 5 статті 46 КАС України громадяни України можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, як у випадках прямо вказаних у цій статті, так в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом(пункт 4).

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Отже, закон передбачає, що суб`єкт владних повноважень може звернутися з позовом, зокрема, до фізичної особи, якщо вона істотно порушує будівельні норми та правила незалежно від того, чи порушені внаслідок цього права інших осіб. У такому спорі суб`єкт владних повноважень захищає публічний інтерес. Тому спір, за вирішенням якого до суду звернувся позивач, не є приватноправовим.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації (пункт 6 частини першої статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Контроль за дотриманням містобудівного законодавства є одним з головних напрямів містобудівної діяльності (абзац 14 статті 2 Закону України «Про основи містобудування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, здійснення вказаного контролю у сфері містобудівної діяльності повноважними органами є управлінською діяльністю.

Державний контроль у сфері містобудування здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, органами місцевого самоврядування та іншими уповноваженими на це державними органами (частина перша статті 24 Закону України «Про основи містобудування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Виконавчі органи міських рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються міськими радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами (абзац 11 статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Виконавчі органи міських рад належать до уповноважених органів містобудування та архітектури (абзац 7 частини першої статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (частина третя статті 13 зазначеного Закону).

До відання виконавчих органів міських рад, зокрема, належать делеговані повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням та утриманням об`єктів нерухомого майна усіх форм власності (підпункт 2 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), а також здійснення контролю за використанням житлового фонду (підпункту 5 пункту «б» вказаної статті).

Вказані делеговані повноваження конкретизовані Житловим кодексом України. Так відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 15 та частини першої статті 30 ЖК України виконавчі органи міських рад у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду; керують житловим господарством, забезпечують належний технічний стан, капітальний і поточний ремонт житлового фонду, що є у віданні ради.

Такий державний контроль, згідно статті 29 ЖК України, має завданням забезпечити додержання всіма суб`єктами, зокрема, правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані.

За змістом пункту 12 частини першої статті 15 і статті 154 ЖК України виконавчі комітети міських рад здійснюють контроль за утриманням будинків і квартир, що належать громадянам.

Крім того, до компетенції виконавчих органів міських рад у сфері містобудування, відповідно до підпункту 3(«б») частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», абзацу 9 частини першої статті 14 Закону України «Про основи містобудування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, належать забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій.

З питань делегованих повноважень, передбачених підпунктом «б» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчі органи сільських, селищних, міських рад підконтрольні відповідним органам виконавчої влади (частина четверта статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

На час подання позову позивач діяв на підставі Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 07 грудня 2016 року №1328-VII «Про затвердження положень про районні адміністрації Одеської міської ради» в редакції рішення Одеської міської ради від 26 квітня 2017 року № 1934-VІІ.

Згідно з пунктом 1.1 цього Положення Малиновська районна адміністрація ОМР є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Малиновського району міста Одеси згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.4, пунктів 2.8 та 2.13 Положення до повноважень Малиновської районної адміністрації ОМР , належить: вжиття заходів щодо недопущення самочинного будівництва, псування жилих будинків та об`єктів благоустрою; здійснення заходів щодо виявлення на території району фактів самовільного будівництва або реконструкції та вирішення питання щодо знесення самочинно побудованих об`єктів або приведення самочинно реконструйованих об`єктів у первинний стан; звернення до суду з позовами до фізичних та юридичних осіб, які обмежують права та законні інтереси територіальної громади, та з інших питань в межах своїх повноважень.

З огляду на наведені вище приписи Житлового кодексу, Законів України та Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради позивач у сферах містобудування та житлово-комунального господарства має владні повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду усіх форм власності. І для виконання цих повноважень наділений правом звернення до суду з відповідними позовами.

Судом встановлено, що 08 червня 2017 року комісією у складі спеціалістів відділу контролю та моніторингу за станом території району Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради складено акт, в якому зафіксовано проведення відповідачем реконструкції належної йому квартири шляхом збільшення геометричних розмірів балкону. Дозвільні документи на виконання реконструкції власником не надані.

В той же день відповідачу був вручений припис №17/08/06 від 08 червня 2017 року про зупинення проведення робіт з реконструкції квартири (збільшення балкону) та запропоновано надати у триденний строк дозвільні документи.

12 червня 2017 року комісією у складі спеціалістів відділу контролю та моніторингу за станом території району Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради складено акт про невиконання відповідачем вказаного припису

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 припису про надання дозвільних документів на проведення робіт та зупинення виконання робіт головою Малиновської райадміністрації 20 листопада 2017 року видане розпорядження № 498/01-06, яким відповідач був зобов`язаний привести до попереднього стану об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 у термін до 04 грудня 2017 року Вимоги вказаного розпорядження відповідачем не виконані.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 520/10754/14-ц (провадження № 14-108 цс 18) за аналогічними правовідносинами дійшла висновку, що повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису.

Відтак, конкретні публічні правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування.

Оскільки відповідач добровільно не виконав розпорядження № 498/01-06 та не усунув допущених порушень, позивач як суб`єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду будь-якої форми власності звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача до вчинення дій з приведення самочинно реконструйованого балкону приватної квартири до попереднього стану.

З огляду на це відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/1, від 11 квітня у справі № 161/14920/16-а, від 30 травня 2018 року у справі № 464/5495/13-ц, від 02 квітня 2019 року у справі № 914/2584/17, від 22 квітня 2019 року у справі №1527/14472/12, від 20 листопада 2019 року у справі 462/4783/16, від 18 березня 2020 року у справі 464/104/16.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд першої інстанції послався на висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 березня 2018 року у справі № 461/12052/15-ц, вказавши, що зі змісту позовної заяви та доводів , наведених заявником в її обґрунтування, спір є цивільноправовим за своїм змістом, оскільки стосується речового права відповідача щодо здійснення ним права власника житлового приміщення та виник у зв`язку із запереченням позивачем такого права на проведення змін на стіні житлового будинку.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на те, що звернення Малиновської районної адміністрації до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_1 за свій рахунок привести до попереднього стану належну йому квартиру шляхом демонтажу самовільно прибудованого балкону, здійснене на виконання владних управлінських функцій та спрямоване на захист публічного, а не приватного інтересу. Зокрема позивач наголошує на тому, що будівництво та реконструкція здійснені без необхідних дозвільних документів, а відповідачем ігноруються приписи та розпорядження райадмінстрації. При цьому позивачем саме по собі право відповідача на здійснення реконструкції квартири шляхом переобладнання чи перепланування балкону, у спосіб визначений законом, не заперечується. Вказане свідчить про те, що такий спір є публічно-правовим і його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що спір у справі № 461/12052/15-ц стосувався речового права відповідача щодо здійснення ним права власника житлового приміщення та виник у зв`язку із запереченням позивачем такого права на проведення змін на стіні житлового будинку, правовідносини, що склалися між сторонами у справі № 461/12052/15-ц та у справі, яка розглядається, є різними. А отже висновки Верховного Суду у справі № 461/12052/15-ц не можуть бути застосованні у цій справі.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що спір, який є предметом даного розгляду не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування, а тому має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 255, 256, 367, 374,377, 382 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Слободянюк Валентини Олександрівни задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан закрити.

Роз`яснити Малиновській районній адміністрації Одеської міської , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 07 лютого 2023 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.В. Кутурланова