Номер провадження: 22-ц/813/4998/23
Справа № 509/7067/21
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баєнко Ярослав Володимирович

на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського райсуду Одеської області з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 вересня 2016 року в 14.25 годин третя особа ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «КІА» д/н НОМЕР_1 на автодорозі в селі Сухий Лиман Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області, виконуючи поворот ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Івеко» д.н. НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності позивачу. Своїми діями третя особа порушив ПДР України, вина у порушенні Правил дорожнього руху встановлена процесуальним рішенням суду. Потерпілий належним чином повідомив ПАТ «Страхова компанія «Україна» про ДТП, однак страхова компанія страхове відшкодування не виплатила. В подальшому позивач звернувся до МТСБУ відповідно до ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак відповідач безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, а тому позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування, внаслідок ДТП в розмірі 82 920,54 грн та судові витрати в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року ухвалено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів вини з боку третьої особи ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху. Також судом зазначено, що транспортний засіб марки «КІА» д/н НОМЕР_1 під час керування третьою особою ОСОБА_2 на 03 вересня 2016 року, відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не був застрахований, тому суд прийшов до висновку, що позивач належним чином не зміг обґрунтувати свої позовні вимоги в частині, що у відповідача виникла цивільно-правова відповідальність внаслідок ДТП, яка мала місце 03 вересня 2016 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баєнко Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що закриття провадження у справі про адмінправопорушення з підстав закінчення строків, не є реабілітуючою обставиною - тому це не спростовує факт наявності вини особи в ДТП і не звільняє її від зобов`язання відшкодувати шкоду. Вказує, що з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Однак, у справі не було надано належних доказів щодо відсутності вини третьої особи у вчиненні ДТП.

Зазначає, що позивач діяв добросовісно і надав відповідачу ту копію полісу, яку йому було передано третьою особою, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність ТЗ марки «КIА» з номерним знаком НОМЕР_3 , була застрахована на дату ДТП саме в ПрАТ «СК «Україна».

Також вказує, що відповідно до вимог підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за змістом яких визначено, що МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Рух справи

14.02.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баєнко Ярослав Володимирович на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року.

Відповіднодо протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2023року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Полікарпова О.М. - головуючий суддя, судді: Воронцова Л.П., Ігнатенко П.Я.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.03.2023 року відкрито апеляційне провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 190/0/15-23 від 07 березня 2023 року суддю ОСОБА_3 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023 року в даній справі визначено склад колегії суддів: Бездрабко В.О. - головуючий суддя, судді: Воронцова Л.П., Ігнатенко П.Я.

Ухвалою Одеського апеляційний суду від 27.04.2023 року справу призначено до розгляду.

Рішенням № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року Вища рада правосуддя достроково закінчила відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду, зокрема суддів Бездрабко В.О., Воронцової Л.П., Ігнатенко П.Я.

Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 року та 21.06.2023 в даній справі визначено склад колегії суддів: Карташов О.Ю. - головуючий суддя, судді: Коновалова В.А., Стахова Н.В.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Моторне (транспортне) страхове бюро України просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи повідомлений належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України Панасюк О.М., у судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначив, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

03 вересня 2016 року в 14.25 годин третя особа ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «КІА» д/н НОМЕР_1 на автодорозі в селі Сухий Лиман Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області, виконуючи поворот ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Івеко» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Власником транспортного засобу марки «Івеко» д.н. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до постанови Овідіопольського райсуду Одеської області від 26 грудня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно з пунктами 39.1, 39.2 статті 39 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, завдану третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Статут МТСБУ затверджується зборами засновників (членів) МТСБУ, погоджується з Уповноваженим органом та реєструється відповідно до вимог законодавства. МТСБУ не може виступати засновником чи співзасновником юридичних осіб, що займаються підприємницькою діяльністю та/або мають на меті одержання прибутку. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій, тощо.

Відповідно до пунктів 33.1, 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 33.2. статті 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно зі статтею 35 указаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Згідно із підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що з боку позивача не надано належних та допустимих доказів вини з боку третьої особи ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху.

Вказаний висновок суд обґрунтував тим, що постановою Овідіопольського райсуду Одеської області від 26 грудня 2016 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та з процесуального рішення суду від 26.12.2016 року не вбачається встановлення вини ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху та вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Проте, Верховний Суд у своїх постановах від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та від 16.04.2019 у справі № 927/623/18 зробив висновок, що з правового аналізу п. 7 ч. 247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Разом з цим, є слушним висновок місцевого суду, що транспортний засіб марки «КІА» д/н НОМЕР_1 під час керування третьою особою ОСОБА_2 на 03 вересня 2016 року, відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не був застрахований.

Зазначене підтверджується тим, що відповідно до відомостей з Центральної бази даних МТСБУ транспортний засіб марки «КІА» р.н. НОМЕР_1 на 03 вересня 2016 року на час ДТП не був забезпечений договором обов`язкового страхування. За останніми відомостями, вказаний транспортний засіб був забезпечений полісом обов`язково страхування серії АЕ № 2644537, реалізованого СК «Галицька» зі строком дії з 22.04.2015 до 21.04.2016 року. У послідуючому відомості відсутні. Згідно бази даних МТСБУ, полісом серії АІ № 5697286, на який посилається позивач, був забезпечений інший транспортний засіб марки «ГАЗ 3110» р/н НОМЕР_4 із строком ді з 04.10.2015 до 03.11.2015 року.

Відтак, як зазначено вище, згідно із підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав, пред`явлення позову до МТСБУ, узгоджується з вимогами законодавства України.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).

Своєчасне звернення водія транспортного засобу, причетного до ДТП, до МТСБУ чи страховика має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування.

За таких обставин, установивши, що ОСОБА_1 ні з відповідним повідомленням про ДТП, ні із заявою про страхове відшкодування у встановлений законодавством України строк до МТСБУ не звертався, причини, які б унеможливлювали вчинення ним таких дій, суду не навів, а також не порушив питання про відновлення цього строку, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у позові про відшкодування МТСБУ збитків, завданих його транспортному засобу.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баєнко Ярослав Володимирович,залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Н.В. Стахова