ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4481/22
Провадження № 2/210/382/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 січня 2023 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скотар Р.Є., за участі секретаря судового засідання Хмельницької Ю.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін позовну заяву адвоката Повалій Олени Василівни (50074, м. Кривий Ріг, пр. Героїв Підпільників, 1/2), яка діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (50095, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 07 грудня 2022 року надійшла позовна заява адвоката Повалій Олени Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві.(а.с. 1-7).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 07 грудня 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є.

Ухвалою судді від 08 грудня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 23).

На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 30 грудня 2022 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача.

Представник Позивача, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, 04 січня 2023 року подав відповідь на відзив, та надав докази його направлення стороні Відповідача.

Сторони в судове засідання не викликались. Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 04 вересня 1961 року працював у комбінаті «Криворіжсталь» ім. В.І.Леніна, наразі вищезазначене підприємство перейменовано на Приватне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» на різних посадах, що підтверджується його трудовою книжкою. 06 квітня 2007 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до ст.38 КЗпП.

Так, 05 січня 1987 року о 15 год. 35 хв. позивач, під час виконання своїх трудових обов`язків, за вказівкою в.о. начальника зміни ОСОБА_2 , у профілактику старшого різьбяра гарячого металу ОСОБА_3 з різьбяром ОСОБА_4 проводили підготовку до заміни ножа 1500 т ножиць. ОСОБА_4 встановлював підставку під притиск на нижній супорт, а ОСОБА_3 не розібравши схему керування ножицями та не переконавшись у відсутності ОСОБА_4 у небезпечній зоні, увімкнув механізм на зведення супортів ножиць, при цьому заподіяв ОСОБА_5 травматичну ампутацію II, III, IV пальців лівої кисті. Обставини нещасного випадку викладені в Акті №4/1 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 06 січня 1987 року.

Після нещасного випадку позивач був доставлений до лікарні, де йому було встановлено діагноз: поразка культі II-IV лівої кисті. В епікризі №94 зазначено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21 квітня по 28 квітня 1987 року. Хворому було зроблено операцію-видалення екзестоз культі III пальця.

Згідно довідки МСЕК від 23 березня 1987 року серії ДНП-Р № 166230 про результат визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу в результаті огляду встановлено ступінь професійної втрати працездатності у 60% та встановлено третю групу інвалідності до 01.04.1988 року.

Згідно довідки МСЕК від 04 квітня 1988 року серії ВТЕ-28 № 054704 про результат визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу в результаті огляду встановлено ступінь професійної втрати працездатності у 60% з 01.04.1988 року та встановлено третю групу інвалідності безстроково.

Позивач зазначає, що у зв?язку із вказаною травмою та встановленим ступенем втрати працездатності порушено та порушуються нормальні життєві зв?язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми на виробництві, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Позивачем пройдено багато медичних обстежень протягом всього життя, тому, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода,яка завдана ушкодженням здоров?я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що причинило йому травму, пов`язану з виробництвом.

Так, враховуючи вищевикладене, Позивач просить суд звернути увагу на те, що в Акті № 4/1 від 06 січня 1987 року форми Н-1 про нещасний випадок, що стався 05 січня 1987 року о 15 год. 35 хв. причиною нещасного випадку зазначено: незадовільна організація робіт, що висловилася в недотриманні ОСТу біркової системи та інструкції з ТБ для різьбяра, ст.різьбяра 1500т. ножиць, низька вимогливість з боку змінного інженерно-технічного персоналу за їх виконанням.

Так, позивач просить суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я суму грошових коштів у розмірі 1000000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що події, у зв`язку з якими у Позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди та які стали підставою для звернення до суду з указаним позовом, мали місце 23.03.1987 року, тобто з дня встановлення йому первинно висновком ЛТЕК втрати професійної працездатності , у зв`язку з чим повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент спірних правовідносин. Натомість, діючим на час виникнення між сторонами правовідносин законодавством ЦК України, в редакції 1963 року, не було передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я. Таким чином, Відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн.-відмовити у повному обсязі.

Від представника позивача ОСОБА_6 04 січня 2023 року надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач у своєму відзиві просить суд відмовити повністю у задоволенні позову посилаючись на те, що в період, коли стався нещасний випадок на виробництві та встановлення втрати працездатності (1987 рік) не діяло законодавство, яке б передбачало стягнення моральної шкоди, проте з даною позицією відповідача представник позивача повністю не погоджується та вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та справедливості, та повинні бути задоволені, так як особа зазнала ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання роботи, це ушкодження здоров`я з втратою 60% професійної працездатності є незворотнім, безстроковим і триваючим. Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини відповідача, яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності. Тому, просить суд задовольнити позов до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві у повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових відносинах із Криворізьким металургійним заводом ім. В.І. Леніна, в період часу з 04.09.1961 р. по 06.04.2007 р. Зазначені факти підтверджуються трудовою книжкою позивача (а.с.9-11).

Згідно акту №4/1 від 06.01.1987 року форми Н-1 причиною нещасного випадку визначено незадовільна організація робіт, що висловилася в недотриманні ОСТу біркової системи та інструкції з ТБ для різьбяра, ст.різьбяра 1500т. ножиць, низька вимогливість з боку змінного інженерно-технічного персоналу за їх виконанням. (а.с.12,13).

Згідно епікризу №94 ОСОБА_1 було встановлено діагноз: поразка культі II-IV лівої кисті. В епікризі №94 зазначено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21 квітня по 28 квітня 1987 року. Хворому було зроблено операцію-видалення екзестоз культі III пальця. (а.с.17).

Згідно довідки МСЕК від 23 березня 1987 року серії ДНП-Р № 166230 про результат визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу в результаті огляду встановлено ступінь професійної втрати працездатності у 60% та встановлено третю групу інвалідності до 01.04.1988 року. (а.с.18-19).

Згідно довідки МСЕК від 04 квітня 1988 року серії ВТЕ-28 № 054704 про результат визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу в результаті огляду встановлено ступінь професійної втрати працездатності у 60% з 01.04.1988 року та встановлено третю групу інвалідності безстроково. (а.с.14-16).

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною третьою статті 5 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Тлумачення статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що за загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футуроспективний характер, тобто спрямована на майбутнє - акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Нещасний випадок з позивачем, який став підставою для звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, настав 05 січня 1987 року, тобто мав місце до 01 січня 2004 року, до набрання чинності ЦК України, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК Української РСР 1963 року.

Вказана позиція також узгоджуються з висновками Верховного Суду викладених у Постанові від 14 грудня 2020 року по справі № 210/2271/19.

Висновки за результатами розгляду матеріалів справи

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями,№ 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються,чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкодив цих випадках та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності,тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку з 23 березня 1987 року.

Тобто, зазначені правовідносини виникли в період дії Цивільного кодексу, в редакції 1963 року, яка, станом на березень 1987 року не передбачала права на відшкодування моральної шкоди.

Стаття 237-1 КЗпП України, якою встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, відповідно до Закону України «Про внесення змін до КЗпП України» від 24.12.1999 року набрав чинності з 13.01.2000 року.

До набрання чинності зазначеної норми правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди було врегульовано Законом України «Про охорону праці» та Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року (зі змінами та доповненнями, затв. постановами Кабінету міністрів України від 18.07.1994 року № 492, 13.06.1995 року № 410, 02.10.1995 року № 777, 10.01.1996 року № 34), тобто також після спричинення позивачу шкоди.

Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків введено в дію з 01 липня 1993 року.

Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року, набрав чинності 01.01.1993 року.

Правилами відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, завданої робочим та службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ними трудових обов`язків, затверджених Постановою Радою Міністрів СРСР № 690 від 03.07.1984 року, які були чинні станом на березень 1987, не було передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту у часі до кожної події факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія факт чи відносини мали місце, а не на момент пред`явлення позову та розгляду його в судовому порядку. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовую цивільну відповідальність особи.

Таким чином, нормативно-правові акти, які набрали чинності після періоду, в який склалися правовідносини між сторонами, в тому числі і ст. 237-1 КЗпП України, застосовані до спірних відносин бути не можуть, а відтак не можуть бути і задоволені на їх підставі і позовні вимоги.

Події, що стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце у 1987 році та не потягнули за собою виникнення у ОСОБА_1 цивільного права на відшкодування моральної шкоди, оскільки законодавство, що було чинним на момент настання нещасного випадку та встановлення позивачу ступеня втрати працездатності, не містило положень щодо відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з вищевикладеним, суд не вбачає підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві, оскільки нормами діючого законодавства на час виникнення між сторонами спірних правовідносин не передбачалося право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданою внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Що стосується розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову адвоката Повалій Олени Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві відмовити.

Судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний тест рішення складено та підписано 23 січня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 );

- відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (, 50095, Дніпропетровська область, м, Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1).

Суддя: Р. Є. Скотар