Справа № 669/357/18
Провадження № 2/669/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бабоян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

02 квітня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач вказав, що 28.03.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0. Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 190000 грн. та сплатити плату в порядку і на умовах, зазначених Договором. Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору, позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 та Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 27.03.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди сторін. Відповідно до умов кредитного договору, відсоткова ставка встановлена у розмірі 13,00% річних. Кредит надавався позичальнику для його особистих потреб на придбання автомобіля MITSUBISHI L200, 2008 року випуску.

28.03.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0 від 28.03.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №191790 відповідно, згідно якого поручитель зобовязується відповідати за невиконання боржником усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 28.03.2008 року, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, відповідальність поручителів і боржника є солідарною.

Банк перед відповідачем зобовязання щодо надання грошових коштів виконав, але відповідач умови зазначеного кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу за №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір Факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь «ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

На момент відступлення права вимоги, заборгованість відповідача за кредитним договором складала 297897,52 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 182960 грн., заборгованість за відсотками 114937,11 грн. В порушення умов Договору відповідачем не проводилась оплата грошових коштів, в звязку з чим, утворилась заборгованість станом на 16.02.2018 року, яка становить 436974,87 грн. та включає: заборгованість по основній сумі кредиту 182960,41 грн.; заборгованість за відсотками станом на момент переуступки боргу 114937,11 грн.; нараховані відсотки згідно договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку 139077,35 грн.

Відповідно до заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2013 року з відповідача було стягнено заборгованість в розмірі 387835,08 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 182960,41 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 114937,11 грн., нараховані відсотки згідно договору (станом на 11.11.2013 р.) 37659,34 грн., пеня за несвоєчасно сплачений кредит 46789,41 грн., 3 % річних 5488,81 грн.

Таким чином, заборгованість, що підлягає стягненню, враховуючи рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2013 року, станом на 16.02.2018 року складає 101418,01 грн., а саме нараховані відсотки згідно кредитного договору (за період з 12.11.2013 року по 16.02.2018 року) - 101418,01 грн.

Тому позивач просить позов задоволити та стягнути: солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 28.03.2008 року в розмірі 101418,01 грн., яка складається із : нарахованих відсотків згідно кредитного договору (за період з 12.11.2013 року по 16.02.2018 року) - 101418,01 грн. та судового збору.

В судовому засіданні 25 листопада 2022 року представник позивача адвокат Бовгиря О.П. позовні вимоги підтримав. 27.01.2023 року представник позивача Ю. Пасацький просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Орендарчук В.О. в судовому засіданні 25 листопада 2022 року позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що в ОСОБА_1 фактично вилучено автомобіль MITSUBISHI L200, 2008 року випуску ПАТ «Укрсиббанк» та поміщено на майданчик банку. Вказала, що не згідна із сумою заборгованості та відповідно нарахованими відсотками. Просила в задоволенні позову відмовити.

Крім того, представник відповідача адвокат Орендарчук В.О. звернулася до суду із заявою про застосування строків позовної давності в якій вказала, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором з часу винесення заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2013 року відповідач жодного разу не вносив кошти в рахунок погашення заборгованості. Крім того, відповідно до п.1.2.2 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.03.2008 року строк дії договору закінчився 27.03.2015 року, а отже позивачу було відомо про ухилення відповідача від повернення кредитних коштів і відповідно він мав би звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості на протязі трьох років з часу закінчення строку дії договору. Однак з даним позовом позивач звернувся лише 02.04.2018 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги не визнала та вказала, що вимогу до поручителя позивач повинен був пред`явити протягом шести місяців починаючи з моменту закінчення договору про надання споживчого кредиту, а саме 27.03.2015 року. Позивач до суду звернувся 02.04.2018 року, що свідчить про те, що порука є припиненою і підстави для стягнення заборгованості з поручителя відсутні. Просила в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 190000,00 гривень та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором.

Згідно п.1.2.2 вказаного кредитного договору, позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 та Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 27.03.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди сторін.

Відповідно до п.1.3.1 Договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 13,00% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.1.4 Договору, кредит надається позичальнику на придбання автомобіля марки Mitsubishi L200, рік випуску 2008.

Згідно п.п.2.1, 2.2 вказаного Договору, у забезпечення виконання усіх грошових зобовязань в повному обсязі позичальника за Договором надається порука ОСОБА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1 , згідно Договору поруки №191790 від 28.03.2008 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно - автомобіль марки Mitsubishi L 200, рік випуску 2008, шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . За домовленістю сторін вартість предмету заставу складає 223530,00 грн.

28.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.03.2008 року, згідно якої сторони додали до Договору Додаток №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», Додаток №3 Тарифи банку.

28.03.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0 від 28.03.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено відповідно Договір поруки №191790, згідно якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.03.2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителів і боржника є солідарною.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/12 , згідно якого ТзОВ «Кредекс Фінанс» набуло права грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 28.03.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

20.04.2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Фінанс», було укладено Договір Факторингу №05/12-КВ, згідно якого до ТзОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги за кредитами по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 28.03.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , що підтверджується актом приймання-передачі від 14.05.2012 року та Реєстром заборгованості боржників.

29 листопада 2013 року ТОВ «Вердикт фінанс» звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором №0 від 28.03.2008 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №2-175/5792/13-ц від 20 грудня 2013 року стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» 2 000,00 гривень заборгованість за кредитним зобов`язанням по договору поруки № 0-П від 05.06.2013.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.03.2008 р., в сумі 387835,08 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий універсал; Марка: Mitsubishi; Модель: L200; Рік випуску: 2008; Номер кузова: НОМЕР_2 ; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_3 , вартість якого згідно договору застави складала 223530,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зобовязано відповідача ОСОБА_1 передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий універсал; Марка: Mitsubishi; Модель: L200; Рік випуску: 2008; Номер кузова: НОМЕР_2 ; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_3 , що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 року заочне рішення від 20.12.2013 року по цивільній справі №175/5792/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт фінанс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 позовні вимоги Товариства зобмеженою відповідальністю«Вердикт Фінанс`до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави - роз`єднано у самостійні провадження.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, залишено в даному провадженні у справі під номером 175/5792/13-ц, провадження № 2/175/285/19.

Виділено у самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Роз`єднані матеріали позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави передано за підсудністю на розгляд до Білогірського районного суду Хмельницької області.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області №175/5792/13 від 13 грудня 2021 року, що набрало законної сили 25.01.2022 року, в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

Звертаючись з даним позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» зазначає, що розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 101418,01 грн., яка складається нараховані відсотки згідно кредитного договору (за період з 12.11.2013 року по 16.02.2018 року) 101418,01 грн., враховуючи заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2013 року, яке ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 року скасовано.

Рішенням №08-12/21 від 08.12.2021 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс».

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ТОВ «Вердикт Фінанс» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом звернення 29.11. 2013 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на заставу.

Вказаними діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Зазначене вище узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

При таких обставинах та враховуючи, що з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся 02 квітня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про яку було заявлено відповідачем у судовому засіданні, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню.

Що до позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Крім того, правильне застосування частини четвертої статті 559 ЦК України було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), за наслідками розгляду якої Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року виклала правовий висновок про відсутність підстав для відступлення від старої практики Верховного Суду України й Верховного Суду та вказала, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором, повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки №191790 від 28.03.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 , вбачається, що у ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.1 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов`язань не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

Таким чином, строк пред`явлення вимоги до поручителя сплинув.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач змінив строк виконання зобов`язання пред`явленням позову до суду 29.11.2013 року, а до суду з даним позовом звернувся лише в квітні 2018 року, у зв`язку із чим порука є припиненою.

При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.512,514, 526,553,554,559, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит фінанс» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт фінанс») відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2023 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит фінанс» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт фінанс»), місце знаходження: вул. Вікентія Хвойки,15/15, м.Київ Київська область, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспортні дані невідомі.

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспортні дані невідомі.

Суддя Н. С. Бараболя