10.01.2023 Справа № 469/35/22
2/469/196/23
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2023 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, треті особи без самостійних вимог Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
в с т а н о в и в:
Також посилалась на неотримання від відповідача письмових повідомлень про перехід до нього права вимоги від АТ "Райффайзен Банк Аваль" та про порядок погашення заборгованості за вказаним договором, пропущення позовної давності та строку звернення до нотаріуса.
На думку позивача, викладені нею обставини свідчать про те, що заборгованість не була безспірною, а тому оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості.
Ухвалою суду від 19 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено строк для подання відповідачем до суду відзиву на позов тривалістю п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та строки для подання інших заяв по суті справи; витребувано матеріали нотаріальної справи.
У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 31 серпня 2022 року надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що стягнення проводилось з дотриманням вимог ч.2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріусу були надані всі передбачені цим Переліком документи, які підтверджують безспірність заборгованості, тому вона є безспірною і не потребує додаткового доказування; позивач не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Надав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у якому просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, зокрема, доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення.
До відзиву на позовну заяву представник відповідача надав клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, посилаючись на введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, у зв`язку з чим ТОВ Вердикт Капітал тимчасово припинило свою діяльність та не мало можливості подати відзив у встановлений законодавством строк.
Частиною 7 статті 178 ЦПК України визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Враховуючи, що на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, що ускладнило у встановлений судом строк подання відзиву на позовну заяву, копія якої отримано відповідачем 26 липня 2022 року, тобто що строк подання відзиву пропущено не на значний час, суд вважає, що клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву підлягає задоволенню, а відзив приєднанню до матеріалів справи.
Направлені третім особам виклики суду, копія ухвали про відкриття провадження у справі та витребування доказів та копія позовної заяви повернуті до суду із відміткою про відсутність адресатів за вказаними адресами.
Оскільки учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, висловили свою позицію щодо заявлених вимог і їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України постановив розглядати справи за відсутності учасників справи.
Відомості про те, що кредитний договір, за яким вчинено виконавчий напис, наторіально посвідчений, у виконавчому написі не викладені; відомості про повідомлення позивача нотаріусом про вчинення виконавчого напису у матеріалах справи відсутні.
Крім того, Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. 29 грудня 2021 року винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1337,80 грн. (а.с.13) та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, у якій розмір мінімальних витрат виконавчого провадження становить 369,00 грн. (а.с.14).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Перелік).
Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п.2, яким врегульовано вчинення виконавчих написів за кредитними договорами.
З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.
Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу разом із відповідною заявою стягувача було надано оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору та первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а також відомості щодо повідомлення позивача про поступовий перехід прав вимоги за кредитним договором від АТ Райффайзен Банк Аваль до відповідача.
За таких обставин, враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено не за нотаріально посвідченим кредитним договором та що суду не надано доказів того, що при вчиненні даного виконавчого напису нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а також що позивачеві були направлені вимоги про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором, тобто викладені позивачем обставини не спростовано, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3, 4, 5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.
На підтвердження судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду надані: договір про надання правової допомоги від 14 січня 2022 року, квитанція прибуткового касового ордеру №1 від 17 січня 2023 року про сплату за надання правових послуг адвоката 5000,00 грн. та акт приймання-передачі наданих послуг від 14 січня 2022 року (а.с.17, 19, 20).
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтям 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, ціну позову, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 5000 грн., є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг.
При цьому суд звертає увагу, що дана справа є справою незначної складності, а також враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що наведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного позову. Більше того, по даній категорії справ склалася усталена судова практика, неодноразово висловлена позиція Верховного Суду, а тому, на думку суду, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
Про наявність численної судової практики щодо оскарження виконавчих написів, вчинених приватним нотаріусом Грисюк О.В., зазначено і у позовній заяві (а.с.10).
Таким чином, виходячи з наведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
Наказом № 261 ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено; відповідно до п.1 затвердженого цим Наказом Порядку, записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати вносяться до типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, на підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/ понесено витрат.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Аналізуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що надана на підтвердження отримання адвокатом оплати від позивача за договором надання правової допомоги квитанція прибуткового касового ордеру №1 від 17 січня 2023 року про сплату за надання правових послуг адвоката, є належним доказом здійснення таких витрат і їх розміру як первинний документ; надання витягу з облікового документа за наявності первинного документа не є необхідним для доведення вказаних обставин.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 992,40 грн., судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн. та судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення доказів у розмірі 496,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: