Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9826/21 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н.М.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Руденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/9826/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 серпня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Анциборенко Н.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Позивач 16 червня 2022 року подала заяву про уточнення позовних вимог та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн, щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Позов обґрунтовувала тим, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26 січня 2017 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірваний. Неповнолітній син ОСОБА_4 залишений проживати з матір`ю, тобто з нею. Отже, син перебуває виключно лише на її утриманні, оскільки відповідач не бере участі у вихованні та належному утриманні спільної дитини. Син мав проблеми зі здоров`ям, які вона постійно вирішувала за власний рахунок, а батько дитини жодним чином не надавав будь-якої допомоги. Дитина потребує щорічного оздоровлення. Такі витрати також несе лише вона за власний рахунок, оскільки відповідач не вважає за потрібне приймати участь в утриманні неповнолітнього сина. Вона не перешкоджає батьку спілкуватися з сином, але це спілкування не має жодних позитивних наслідків. Вона є інвалідом третьої групи та останнім часом не може самостійно забезпечити сину належний рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Домовитися з відповідачем про спільне утримання сина у неї не вийшло. Батько дитини є здоровим та працездатним, за її інформацією працює та інших осіб на утриманні немає, також має нерухоме майно та транспортний засіб.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01 серпня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 300 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат. У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд не взяв до уваги ту обставину, що вона має хворобливий стан здоров`я та є особою з інвалідністю, який встановлена третя група. З 2017 року, тобто з часу розірвання з відповідачем шлюбу, син проживає з нею та вона утримує дитину без допомоги відповідача, який самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо утримання ОСОБА_4 , який досяг віку п`ятнадцяти років. На момент розгляду справи інших непрацездатних осіб на утриманні відповідача немає. Вона щомісяця витрачає на харчування, лікування, навчання дитини, взуття та одяг мінімум 5-6 тисяч гривень, а тому вважає обґрунтованим твердий розмір аліментів в сумі 2 500 грн. Переконана у тому, що жодною нормою закону не передбачено одночасне стягнення аліментів у твердій грошовій формі та у процентному співвідношенні до доходу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 2 500 грн. Пояснила, що розмір, який просить позивач на утримання сина, навіть менший за мінімальний рекомендований розмір аліментів, який становить на грудень 2020 року 2 833 грн. Ціни на все зростають, хлопчик дорослішає та його потреби збільшуються, а батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає добровільно надавати допомогу матері дитини на утримання ОСОБА_4 .

Відповідач не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, оскільки у матеріалах справи є відомості про вручення останньому судової повістки, що підтверджується рекомендованим повідомленням та трекінгом, які долучені до матеріалів справи. Додатково відповідач повідомлений телефонограмою, яку прийняв особисто. Клопотання про відкладення розгляду справи не спрямовував та про причину неявки суд не повідомив. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний. Неповнолітній син ОСОБА_3 фактично залишений на подальше проживання із матір`ю, тобто позивачем (а.с.5).

Із довідки ПП «Крошня-ВЖРЕП №4» вбачається, що неповнолітній син ( ОСОБА_3 ) без реєстрації проживає з матір`ю ( ОСОБА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , тобто позивачем (а.с.7).

07 серпня 2020 року відповідач зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 , прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 07 серпня 2020 року серія НОМЕР_1 (а.с.57).

Із виписки №869 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26 травня 2022 року вбачається, що дружина відповідача - ОСОБА_8 вагітна (а.с.58).

Згідно з частинами першою - третьою ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони не можуть домовитися між собою про утримання неповнолітнього сина, то спір про те, якою мусить бути участь батька сина у його матеріальному утримані, має бути вирішений судом за зверненням матері, із якою проживає дитина.

Відповідно до частини першої ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга ст.182 СК України).

Визначивши тверду грошову суму на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 300 грн, тобто задовольнивши позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що дитина перебуває на утриманні матері, платник аліментів знаходиться у працездатному віці, дані про незадовільний стан його здоров`я відсутні. При цьому суд першої інстанції декларував, що максимально бере до уваги інтереси дитини та керується принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими суперечливим висновком, за яким не можна вважати, що суд виходив саме із найвищих інтересів дитини.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня - 2 618 гривень, з 01 липня - 2 744 гривень, з 01 грудня - 2 833 гривень.

За таких обставин, суд першої інстанції, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2 300 грн, виходив лише із положень частини другої ст.182 СК України, яка передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, взявши до уваги лише зміну сімейного стану відповідача, але при цьому не надав належної оцінки стану здоров`я позивача, яка є особою із інвалідність 3-ої групи та має хворобливий стан здоров`я, а також не звернув належної уваги на підлітковий вік, якого досяг син.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, слід враховувати загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також ціни, які постійно зростаються на товари та послуги, що тягне здороження життя.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов дітям до досягнення ними віку вісімнадцяти років. Син ОСОБА_4 проживає з матір`ю, тобто позивачем, та основний тягар утримання припадає на неї. Крім того, як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства (а.с.16). Відповідач є працездатною особою, доказів того, що останній не може працювати за станом здоров`я суду не надано.

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з обов`язку батьків утримувати дитину, врахувавши вік дитини, зваживши на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і забезпечення покладається на обох батьків, жодний із яких не має права самоусунутися від виконання своїх обов`язків щодо утримання дитини, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн.

За положеннями ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове судове рішення, яким стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 гривень щомісячно, починаючи з 18 листопада 2021 року та до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання на те, що жодною нормою закону не передбачено одночасне стягнення аліментів у твердій грошовій формі та у процентному співвідношенні до доходу не грунтується на нормах чинного сімейного законодавства та суперечить положенням частини третьої ст.184 СК України.

Позивач п.3 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору з цієї категорії справ, а тому відповідно до положень ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2 270 грн.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 гривень щомісячно, починаючи з 18 листопада 2021 року та до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2 270 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: