РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретар судового засідання Сисан С.І.

Справа № 458/37/22

Провадження №2/458/15/2023

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

третя особа ОСОБА_2

представник позивача Коневалик А.В.

представник відповідача Мамедова І.Р.

представник третьої особи ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про відшкодування шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійн вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

11.01.2021 ОСОБА_1 через представника - адвоката Коневалика А.В. звернулася до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (далі ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ") моральну шкоду в розмірі 72 000 грн та відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника в розмірі 188 000 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 04.01.2021 близько о 20.05 год водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Ford Mondeo» номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною ділянки автодороги Н-09 Мукачево-Львів, що по вул. Львівська у с. Задністрянське Галицького району Івано-Франківської області в напрямку м. Мукачево, вчинив наїзд на її сина - пішохода ОСОБА_6 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Внаслідок загибелі її сина ОСОБА_6 їй завдано моральну шкоду та шкоду пов`язану з втратою годувальника. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ford Mondeo» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", в зв`язку з чим позивачка 24.02.2021 звернулась туди з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами від 26.02.2021 про виплату моральної шкоди і відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника. Відповідач добровільно не виплатив їй страхове відшкодування, а тому змушена звернутись до суду за захистом порушеного права.

Позивачка вказала, що розмір моральної шкоди в сумі 72 000 грн та розмір шкоди, пов`язаної з втратою годувальника в сумі 188 000 грн обчислено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням того, що ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Арсенал страхування» згідно з полісом № 147154060 становить 260 000,00 грн за шкоду завдану життю/здоров`ю потерпілого. Також, просить вирішити питання щодо судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 12.01.2022 цивільну справу прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

17.03.2022 ОСОБА_2 подала клопотання, в якому просила залучити її до участі в справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та подала позовну заяву до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", стреитя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

13.05.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_7 , в якому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач також подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу та клопотання про витребування письмових доказів щодо результатів досудового розслідування ДТП, внаслідок якої загинув пішохід ОСОБА_6 .

16.05.2022 представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Коневалик А.В. подав до суду відповідь на відзив, просить позовні вимоги задоволити повністю.

20.05.2022 представник відповідача Мамедова І.Р. подала до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 26.05.2022 та повторно 08.06.2022 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху.

24.06.2022 ОСОБА_2 подала позовну заяву з усуненими недоліками.

Ухвалою суду від 25.07.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву третьої особи ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

08.08.2022 представник позивачки ОСОБА_1 - Коневалик А.В. подав до суду письмові пояснення щодо позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 , просить у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу.

09.08.2022 представник відповідача Мамедова І.Р. подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , просить відмовити у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 29.08.2022 задоволено клопотання відповідача ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про витребування доказів.

20.09.2022 третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив та заперечення на письмові пояснення ОСОБА_1

27.09.2022 від СУ ГУНП в Івано-Франківській області на адресу суду надійшли письмові докази, витребувані відповідно до ухвали суду від 29.08.2022.

04.10.2022 представник відповідача Мамедова І.Р. подала заперечення на відповідь на відзив третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Ухвалою суду від 07.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Коневалик А.В., який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримав повністю з підстав та доводів, викладених в позовній заяві. Заречення проти позову відповідача вважає безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах закону. З урахування відзиву на позовну заяву відповідача, представник позивачки суду пояснив, що внаслідок ДТП, яка мала місце 01.04.2021 загинув син позивачки ОСОБА_6 . Позивачці, як матері загиблого, завдано моральну шкоду та шкоду в зв`язку з втратою годувальника, оскільки позивачка є непрацездатною особою - пенсіонером по віку та інвалідом 2 групи, і на день смерті свого сина мала право на утримання, та перебувала на його утриманні. Зазначив, що рішення про здійснення страхового відшкодування може прийматись не лише зі збігом 90-ти денного терміну, а й на підставі рішення суду, якщо спір розглядався в судовому порядку. Тому, позивачка реалізувала своє право шляхом подачі позову до суду.

Щодо відповідальності пішохода, то представник позивачки зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

А відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в тому числі, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, а тому просив такі задоволити, вирішити питання судових витрат.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_8 не є дружиною загиблого ОСОБА_6 . Рішення суду, яким їй встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 не дає їй права отримати страхове відшкодування, оскільки не є в розумінні Закону дружиною ОСОБА_6 , а така шкода відшкодовується дружині загиблого, а не особі, яка проживала з загиблим однією сім`єю. Таке рішення ухвалювалося ОСОБА_2 для реалізації її спадкових прав, про що прямо зазначено у вказаному рішенні. Вказує, що ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що втратила годувальника і саме їй необхідно виплатити відповідне страхове відшкодування. Також ОСОБА_8 не надала доказів, що вона є непрацездатною особою, була на утриманні ОСОБА_6 або мала право на таке утримання. Просив відмовити в задоволенні цього позову, стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" - Мамедова І.Р., яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов ОСОБА_1 та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 не визнала з підстав та доводів, викладених у заявах по суті справи (відзиві, запереченні на відповідь на відзиви).

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, просили відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити повністю, вирішити питання судових витрат на правничу доппомогу.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи та подані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Щодо позову ОСОБА_1 до ПАТ "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про відшкодування шкоди.

З копії рапорта від 04.01.2021 чергового Галицького відділення поліції Тисменицького відділу ГУНП в Івано-Франківській області, видно, що 04.01.2021 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №77 від 04.01.2021 як ДТП з травмованими. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Задністрянське, вул. Львівська, біля АЗС, де поворот на с. Бощів збив чоловіка старшого віку, від отриманих травм чоловік помер.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань видно, що по факту зазначеної дорожньо-транспортної пригоди відкрито кримінальне провадження 0000005 від 05.01.2021 за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з довідкою №536921 про дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", Поліс №147154060 терміном дії до 07.02.2021.

Як видно з Полісу №147154060, який виданий ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" ОСОБА_5 на транспортний засіб марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 , такий є дійсним станом на 04.01.2021.

Як видно з копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Турківським РВ ДРАЦС Західного МУМЮ (м. Львів), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Задністрянське, Галицький район, Івано-Франківська область, про що зроблено актовий запис №18.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане 05.02.1976 Середянською сільською радою Турківського району Львівської області на ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі матір зроблено запис « ОСОБА_1 », у графі батько - « ОСОБА_10 ».

Батько ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 18.05.2017.

Представник ОСОБА_1 по довіреності ОСОБА_11 звернувся до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" щодо виплат страхового відшкодування пов`язаних із моральною шкодою та із втратою годувальника, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 24.02.2021 та заявами від 26.01.2021.

Як видно з відповіді Залізничного ВДРАЦС у місті Львові Західного МЮМУ (м. Львів) №705/21.3-26 від 26.06.2021, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актових записів про шлюб та наявності дітей загиблого у ДТП ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 та копії довідки до акту огляду МСЕК серія ЛВА №262813 видно, що ОСОБА_1 призначена пенсія та друга група інвалідності.

З довідки про доходи №051980 видно, що за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 сума пенсії ОСОБА_1 складає 24 800 грн.

З довідки про доходи ТзОВ «М`ясо-ІФ» видно, що в ОСОБА_6 загальна сума доходу за період з листопада 2019 по березень 2020 становить 20 479,15 грн.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області № 243 від 18.02.2021, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 зі своєю мамою ОСОБА_1 .

Обставини справи щодо позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ПрАТ "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Як видно з копії рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області, справа №341/205/21 від 11.03.2021, за заявою ОСОБА_2 встановлено факт проживання проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, а саме ОСОБА_2 з ОСОБА_6 з 2004 року по 2021 рік.

Згідно з довідкою Задністрянського старостинського округу Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №662 від 29.11.2021, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно проживала та вела спільне господарство без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та дійсно займалась його похованням за власні кошти.

Відповідно до пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого видно, що ОСОБА_2 визнана потерпілою в кримінальному провадженні, пам`ятку одержала 12.02.2021.

З листа №1/к/у від 09.12.2021 видно, що ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" звертався до ОСОБА_2 щодо отримання підтвердження та інформації щодо обставин справи для проведення власного розслідування, встановлення розміру збитків.

Як видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №9 від 06.01.2021, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в державі Україна, Івано-Франківська область, Галицький район, с. Задністрянське, вул. Львівська, що підтверджується остаточним лікарським свідоцтвом про смерть № 14 від 05.01.2021.

Відтак, суд встановив, що між сторонами за первісним позовом та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, виникли спірні правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди та шкоди пов`язаної з втратою годувальника, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № № 1961-IV).

Вирішуючи ці спори, суд, відповідно до встановлених спірних правовідносин, виходить з таких мотивів та норм закону.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування», зокрема, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 цього Закону, до таких відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини в цій сфері регламентує, зокрема Закон № 1961-ІV.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-ІV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-ІV).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п. 23.1 ст. 23 Закону № 1961-ІV).

Згідно з п. 27.1-27.5 ст. 27 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-ІV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у ст. 37 Закону № 1961-ІV.

Так, згідно з п.п. 37.1.1-37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-ІV, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку(пункт 36.7 статті 36 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої ч. 2 ст. 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Отже, за змістом ст. 1166, 1187 ЦК України в разі завдання джерелом підвищеної небезпеки шкоди смертю фізичної особи такі дії визнаються неправомірними за винятком двох випадків: 1) коли шкоди було завдано внаслідок непереборної сили; 2) коли шкоди було завдано внаслідок умислу потерпілого. При цьому наявність зазначених обставин має довести володілець джерела підвищеної небезпеки або особа, відповідальна за нього.

Окрім цього, суд зазначає, що головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

У ході розгляду справи, суд встановив, що згідно з витягом з ЄРДР за № 0000005 від 05.01.2021 внесено відомості за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України про те, що 04.01.2021 близько о 20.05 год водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Ford Mondeo» номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною ділянки автодороги Н-09 Мукачево-Львів, що по вул. Львівська у с. Задністрянське Галицького району Івано-Франківської області в напрямку м. Мукачево, вчинив наїзд на її сина - пішохода ОСОБА_6 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

На час розгляду справи досудове розслідування триває, що підтверджено матеріалами цього кримінального провадження, які були витребувані судом за клопотанням представника відповідача.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ford Mondeo» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", що підвтерджено Полісом № 147154060, термін дії якого до 07.02.2021 і який був дійсним станом на 04.01.2021, коли мала місце вказана вище ДТП.

Позивачка ОСОБА_1 , як матір загиблого ОСОБА_6 , звернулась до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" щодо виплат страхового відшкодування пов`язаних із моральною шкодою та із втратою годувальника.

У свою чергу, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 , також звернулась до відповідача ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" з заявою про страхове відшкодування шкоди, оскільки, проживала з загиблим ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу.

Як встановив суд у ході судового розгляду, ці виплати відповідач не провів.

Такі обставини учасники справи не заперечили.

Водночас, представник відповідача ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" Мамедова І.Р. у судовому засіданні, а також у поданих заявах по суті, заперечила правові підстави заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та вважає такі безпідставними.

Так, щодо підстав позову ОСОБА_1 щодо строків виплати страхового відшкодування, відповідач ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" обґрунтовує свої заперечення тим, що відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Оскільки досудове розслідування № 0000005 за ч. 2 ст. 286 КК України за фактом загибелі ОСОБА_6 внаслідок ДТП не закінчене та остаточного рішення немає, тому перебіг строку для прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування зупинено до набрання законної сили рішення (вироку) у цьому кримінальному провадженні. За таких обставин, відповідач вважає що звернення до суду є передчасним, адже відповідачем ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" ще не прийнято рішення про здійснення або відмову у здійсненні їй страхового відшкодування, яке може бути оскаржено в суді, як це передбачено в п. 36.7. ст. 36 Закону № 1961-IV.

Оцінюючи заперечення відповідача суд вважає їх безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

При цьому, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі № 6-208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Тобто, Закон встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

У цих правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон № 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Закон № 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.11.2020 у справі № 747/522/19 і суд його враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при застосуванні відповідних норм права, які регулюють спірні правовідносини в цій справі.

Отже, у відповідача ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" , в силу вказаних вище норм Закону № 1961-IV, виник прямий обов`язок, як страховика, виплатити страхове відшкодування позивачці ОСОБА_1 не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, а тому заперечення позову в цій частині є безпідставні.

Щодо заперечень підстав позову ОСОБА_1 про відповідальність пішохода, яким був загиблий ОСОБА_6 , то відповідач ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" обґрунтовує свої заперечення тим, що розмір відшкодування залежить від ступеня вини пішохода, що можливо встановити лише після набрання законної сили рішення в кримінальній справі.

Такі заперечення суд також вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника.

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Отже, з аналізу положень ст. 1167, 1193 ЦК України можна дійти висновку, що вина потерпілого не враховується при відшкодуванні шкоди, завданої смертю особи, в тому числі і при здійсненні страхових виплат передбачених Законом № 1961-IV, який в свою чергу не містить норм, які б встановлювали винятки з цього.

Щодо заперечень підстав позову ОСОБА_1 про здійснення страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, то відповідач ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" обґрунтовує свої заперечення тим, що в силу вимог п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV, позивачка не надала належних доказів факту її перебування на утриманні загиблого сина; доказів, що її доходи не перевищували прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що отримувала пенсію по втраті годувальника, перебувала на утриманні або мала право на утримання від сина.

Оцінюючи такі заперечення відповідача, а також доводи позивача в цій частині, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог п. 27.2. ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

У свою чергу, відповідно до положень ст. 1200 ЦК України , у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно . Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відповідно до ст. 202 СК України обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

З наданих письмових доказів, суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 є непрацездатною особою - пенсіонером по віку та особою з другою групою інвалідності, а відтак, в силу положень ст. 202 СК України, вона мала право на утримання та перебувала на утриманні сина ОСОБА_6 , що, в свою чергу, підтверджено пенсійним посвідченням, довідкою МСЕК, довідкою № 243 від 18.02.2021 Турківської міської ради Самбірського району Львівської області.

Суд також враховує правовий висновок, який викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц, де зазначено, що при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Відтак, суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 надано належні докази, які підтверджують її право, відповідно до ст. 1200 ЦК України, на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника - сина ОСОБА_6 , оскільки вона на день його смерті була та є непрацездатною особою, та мала право на одержання від нього утримання, а відтак має право на відшкодування такої шкоди відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закон № 1961-IV, яку зобов`язаний здійснити Страховик у визначених цією статтею розмірах.

Так, відповідно до вимог п. 27.2. ст. 27 Закону № 1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

А згідно з п. 27.3. ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, тобто станом на день смерті ОСОБА_6 - 04.01.2021 становила 6000 грн.

Відтак, загальний розмір шкоди, пов`язаної з втратою годувальника становить 216 000 грн. (6000 х 36), а загальний розмір моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки становить 72 000 грн. (6 000 х 12 = 72 000 грн).

Враховуючи те, що страховий ліміт відповідальності ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" згідно з полісом № 147154060 становить 260 000,00 грн за шкоду завдану життю/здоров`ю потерпілого, тому спірні відшкодування можуть буди виплачені лише в межах цього ліміту відповідальності.

Позивачка ОСОБА_1 , виходячи з наведених вище обрахунків, просить стягнути з відповідача ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" шкоду, пов`язану з втратою годувальника в розмірі 188 000,00 грн та моральну шкода в розмірі 72 000,00 грн. (260 000 - 72 000).

Разом з цим, для визначення розміру страхового відшкодування позивачці ОСОБА_1 необхідно розглянути позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якому просить також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 72 000 грн та відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника в розмірі 188 000 грн.

Так, вирішуючи цей позов, суд виходить з таких мотивів та норм закону, відповідно до встановлених спірних правовідносин.

В обґрунтування своїх позовних вимог третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 зазначила, що рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11.03.2021 (справа №341/205/21) встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, а саме ОСОБА_2 з ОСОБА_6 з 2004 по 2021 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_6 був фактичним годувальником їхньої сім"ї, а зі своєю матір`ю ОСОБА_1 він не проживав, вона ніколи не була на його утриманні, так як фактично проживала з молодшим сином ОСОБА_12 , який про неї піклується. Вказала, що в зв`язку із смертю ОСОБА_6 перенесла психічну травму, щоденні думки та спогади про наслідки події переслідують її й до цього часу. У неї на даний час наявні болючі спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття обурення. У грудні 2021 року ОСОБА_8 зверталася до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про страхове відшкодування шкоди, за наслідками ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_6 . Вважає, що вона є тією особою, яка втратила годувальника, їй також було завдано моральну шкоду його смертю, а тому, саме їй необхідно виплатити відповідне страхове відшкодування. У задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити.

Відповідач ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" заперечив проти цього позову, обгрунтовуючи заперечення тим, що проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_6 , який загинув, однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у неї прав та обов`язків подружжя, а тому ОСОБА_2 не є особою, яка має право на відшкодування моральної шкоди. Також, ОСОБА_2 не має права на отримання страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, оскільки не подала відповідних належних доказів стосовно того, що загиблий надавав їй матеріальну допомогу, яка була основним і постійним джерелом її існування та мала стабільний характер; не надала доказів про перебування на утриманні; не надала доходи загиблого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, не надала доказів про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника та її розмір.

Представник третьої особи ОСОБА_1 - Коневалик А.В. також з цих підстав заперечив проти позову ОСОБА_2 .

Оцінюючи доводи та заперечення учасників справи, перевіривши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору не підлягає до задоволення.

Так, відповідно до Закону № 1961-IV особами, визначеними ст. 1200 ЦК України, які у разі смерті потерпілого мають право на відшкодування шкоди є непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті, а саме: дитина - до досягнення нею вісімнадцяти років (учень, студент - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловік, дружина, батьки (усиновлювачі), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особи з інвалідністю - на строк їх інвалідності; один з батьків (усиновлювачі) або другий з подружжя чи інший член сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; інші непрацездатні особи, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Як зазначено в п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV право на відшкодування Страховиком моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, мають її чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі) та діти (усиновлені).

Досліджуючи питання чи поняття «дружина» є тотожним поняттям «особі, яка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу», якою є ОСОБА_2 суд враховує таке.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Рішенням Конституційного суду України в справі № 1-8/99 (за конституційними поданнями Служби безпеки України та інших про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до кола членів сім`ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім'єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

В Законі 1961-IV поняттями «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України, подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 21 СК України).

Тоді як відповідно до ст. 36 СК України, саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Суд зазначає, що в окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки.

Ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Однак, попри цю схожість, вони не уподібнюються (не ототожнюються) з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», оскільки, саме цими термінами, закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою.

Отже, проаналізувавши наведені вище норми закону, суд дійшов висновку, що третя особа ОСОБА_2 за конкретних обставин цієї справи та спірних правовідносин не відноситься до осіб, яким передбачено страхове відшкодування, оскільки вона не була дружиною ОСОБА_6 .

Водночас, ОСОБА_2 не надала суду доказів і того, що вона на час смерті ОСОБА_6 була непрацездатною особою, не подала доказів, що загиблий надавав їй матеріальну допомогу, яка була основним і постійним джерелом її існування та мала стабільний характер; не надала доказів про перебування на утриманні; не надала доходи загиблого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, не надала доказів про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника та її розмір.

Відтак, оскільки ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, тому в задоволенні її позову необхідно відмовити.

Водночас, позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення, оскільки в силу вимог ст. 81 ЦПК України, позивачка довела належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог.

Щодо судових витрат.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, як позивач у справах про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, тому судовий збір в розмірі 4564,00 грн. за дві вимоги майнового характеру підлягає до стягнення з відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь держави, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути такі витрати з відповідача в розмірі 33 000 грн.

Представник відповідача Мамедова І.Р. подала клопотання про зменшення таких витрат на 99 відсотків, оскільки вважає такий розмір завищеним, неспівмірним з ціною позову, а кількість витраченого часу на надання правових послуг - необгрунтованою.

Вирішуючи це питання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України свідчить, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

А згідно з вимогами ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обо`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як видно з матеріалів справи, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Коневалик А.В. діяв на підставі довіреності, зареєстрованої 18.02.2021 в реєстрі № 04 старостою с. Вовче Самбірського району Львівської області Дупіряк В.Д., Договору №Ж/122 про надання правової допомоги від 23.02.2021 та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1118238 від 10.01.2021.

На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката представник позивача - адвокат Коневалик А.В. подав такі докази: Договір №Ж122 про надання правової допомоги від 23.02.2021., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги від 10.01.2022 на суму 27 000 грн, Додаток №2 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж122 від 23.07.2021.

Згідно з Договором про надання правової допомоги №Ж122 від 23.02.2021 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП "Автопоміч" укладений договір про надання професійної правничої допомоги.

Правову допомогу, що надається, оплачує клієнт ( ОСОБА_13 ) по факту надання правової допомоги відповідно до узгоджених тарифів ( п.3.1.3. Договору).

З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги від 10.01.2022 видно, що Адвокатське об`єднання "Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП "Автопоміч" надало ОСОБА_1 такі послуги (правничу допомогу): консультація Замовника щодо порядку та строків надання правничої допомоги Адвокатом по стягненню грошових коштів з Відповідача, консультація Замовника щодо перспективності пред`явлення позову - 3 000 грн (вартість 1 год - 3 000 грн); з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Замовник, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; аналіз судової практики - 6 000 грн (кількість годин 2, вартість за 1 год - 3 000 грн); визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; складання розрахунку судових витрат, які були понесені; написання позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують; копіювання та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів на підтвердження позовних вимог; копіювання позовної заяви та всіх документів, що до неї додаються, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; надсилання, засобами поштового зв`язку, позовної заяви з доданими до неї документами в суд - 18 000 грн (кількість годин 6, вартість 1 год - 3000 грн).

Згідно з додатком №2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж122 від 23.07.2021 плата за надані Адвокатським об`єднанням послуги на виконання Договору про надання правової допомоги становить 3000 грн за 1 годину роботи.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги від 14.04.2022 підготовка, написання та направлення відповіді на відзив в суд та Відповідачу, ознайомлення з відзивом на позовну заяву, опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем; аналіз судової практики, написання відповіді на відзив з правовим обґрунтуванням та посиланням на судову практику; надсилання, засобами поштового зв`язку, відповіді на відзив з доданими до неї документами Відповідачу та суду становить 6 000 грн (кількість годин - 2, вартість за одну годину - 3 000 грн).

Всього вартість наданих Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП "Автопоміч" правових послуг ОСОБА_1, які просить стягнути з відповідача, становить 27 000 грн + 6 000 грн = 33 000 грн.

Суд зазначає, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги рівень складності та категорії справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33 000 грн, визначений адвокатським об`єднанням, є завищеним щодо відповідача.

Так, суд вважає, що розмір витрат на підготовку адвокатом позову до суду є завищений, оскільки, складання такого не потребує багато часу та додаткових зусиль, з урахуванням того, що більшість змісту позову є типовим для такої категорії справ і адвокат Коневалик А.В. працює в Адвокатському об`єднані "Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП "Автопоміч", яке спеціалізується саме на таких справах.

Також, суд вважає завищеним розмір витрат в сумі 6000 грн за підготовку та подання відповіді на відзив, оскільки відповідь на відзив містить покликання на обставини, які вцілому викладені в позовній заяві.

Відтак, з урахуванням складності цієї справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу розмір витрат, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки, необхідно зменшити з 33 000 грн до 7 000 грн.

Оскільки, в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено, тому судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. необхідно покласти на ОСОБА_2 .

Щодо судових витрат третьої особи ОСОБА_1 у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн.

Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Водночас, при вирішенні питання про розподіл таких витрат, суд керується загальними вимогами, визначеними ст. 141 ЦПК України щодо доведення розміру таких витрат.

Представник третьої особи ОСОБА_1 - Коневалик А.В. на підтвердження таких витрат подав детальний опис робіт (наданих послуг) від 08.08.2022, згідно з яким надана така правнича допомога: ознайомлення з відзивом на позовну заяву, опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем; аналіз судової практики, написання відповіді на відзив з правовим обґрунтуванням та посиланням на судову практику; надсилання, засобами поштового зв`язку, відповіді на відзив з доданими до неї документами Відповідачу та суду. Вартість послуг 9000 грн (кількість годин - 3, вартість за одну годину - 3 000 грн).

Однак, перевіривши матеріали справи, суд встановив, що таких правових послуг адвокат Коневалик А.В., як представник третьої особи ОСОБА_1 за позовом ОСОБА_2 , не надавав, а подав лише письмові пояснення на її позовну заяву, а отже взагалі не довів надання ним послуг з правничої допомоги, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості взагалі вирішувати питання розміру таких витрат, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_2 не подала відповідного клопотання про їх зменшення.

Тому, такі витрати до стягнення не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд;-

вирішив:

Задоволити позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про відшкодування шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю фізичної оосби внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в розмірі 72 000,00 (сімдесят дві тисячі) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_1 шкоду, пов`язану з втратою годувальника, в розмірі 188 000,00 (сто вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4564,00 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят чотири) гривні.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляду витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 (сім тисяч) грн.

Відмовити в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Покласти судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. на ОСОБА_2 .

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (адреса: 03056, вул. Борщагівська, 154, м. Київ, )

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Повний текст рішення складено 06.03.2023.

Суддя О.І. Кшик